Справа № 275/127/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді Лівочки Л.І.,
при секретарі- Степанчук С.А.,
розглянувши у судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/127/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Споживчий Центр" 10.02.2026 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9300 гривень.
Позивач позовні вимоги обґрунтували тим, що 02 травня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) №02.05.2025-100002651 та відповідачці надано кредит у розмірі 3000 гривень, строком на 140 календарних днів, дата повернення кредиту 18 вересня 2025 року.
Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію, пов`язану з наданням кредиту у розмірі 600 гривень. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, перерахувавши відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 грн. на вказану нею банківську картку № НОМЕР_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 умови договору не виконала, грошові кошти не повернула, внаслідок чого станом на дату подачі позову (10.02.2026) вона має заборгованість у сумі 9300 гривень, з яких : 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4200 грн. - заборгованість по процентам, 600 грн. - комісія, 1500 грн. -неустойка.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором №02.05.2025-100002651 від 02 травня 2025року у сумі 9300 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Представник відповідачки - адвокат Штундюк О.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав з наступних підстав. 
Відповідачка ОСОБА_1 не визнає факт укладення кредитного договору з ТОВ "Споживчий центр", а тому і коштів від зазначеної організації вона не отримувала. 
ОСОБА_1 заперечує те, що нею укладався кредитний договір, до позовної заяви позивачем не надано доказів, на підставі яких можна встановити доведення факту укладання Договору з відповідачем, так як єдиним доказом цього може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі - підписами сторін. Позивачем не надано доказів надання відповідачці примірника оригіналу Договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність; позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості та по її складовим (основного боргу, відсотків, неустойці, які не були погоджені у письмовій формі); нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копіях Договорів та графіку платежів умовам кредитування, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин.
Відповідно до ст. 1088 ЦК України, під час здійснення безготівкових розрахунків допускається застосування платіжних інструкцій, передбачених законодавством України, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.
Сторони у договорі мають право обрати будь-який вид безготівкових розрахунків на свій розсуд. Безготівкові розрахунки провадяться через банки, небанківських надавачів платіжних послуг, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.
Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення
інших дій у такій системі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
В Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (Оферта) від 02.05.2025 року та у Заявці кредитного договору №02.05.2025-10000 ( кредитної лінії) від 02.05.2025 року договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме ОСОБА_2 , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача.
При цьому, відповідач заперечує підписання договору і отримання кредитних коштів, також до суду не надано достатніх і допустимих доказів того, що саме відповідачка погодила всі істотні умови вказаного кредитного договору.
Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного в якій вказала свої персональні дані, нічим не доведені та не підтвердженні.
Крім того, будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом ОСОБА_1 , електронна ідентифікація (автентифікація) якої здійснена з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і не викликав сумнівів, в матеріалах справи відсутній.
Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. Позивачем зазначено лише регламентований порядок заповнення анкети та укладання кредитного договору на веб-сайті надавача платіжних послуг.
Саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних ОСОБА_1 не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача.
До позовної заяви долучено лист № 117-0402 від 04.02.2026 року ТОВ « Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», в якому вказується на те, що 02.05.2025 року на картку номер
НОМЕР_2 було перераховано кошти в розмірі 3000 гивень. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує те, що вона має в своєму користуванні банківську картку з зазначеним номером, а в листі відсутні відомості про те, що саме відповідачу належить дана картка то можна зробити висновок про те, що кошти якщо і були перераховані, то невідомо кому.
Будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_1 укладала кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр» та їй надавався кредит відсутні, а тому позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.
Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив наступне.
Заперечуючи щодо отримання відповідачкою кредитних коштів, сторона відповідача не подала виписки по рахунках відповідача або клопотання про витребування таких доказів, на спростування доказів, наданих стороною позивача. 
Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору (кредитної лінії); 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії).
Кредитний договір було укладено у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової.
Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору.
Відповідач не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить їй або, що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Підписуючи Оферту відповідач підтвердив той факт, що розуміє умови на яких укладається договір : “Я розумію, що підписую та укладаю кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення): Для підписання та укладання договору введіть код з смс – повідомлення, яке було відправлене
на Ваш фінансовий номер“
У відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), відповідачем вкотре було підтверджено розуміння та чіткість умов укладання даного договору .
Відповідач підтвердила факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодилася на відповідні умови кредитування. Відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку.
Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «УПР».
Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернетеквайрингу – iPay.
У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд вказав, що «факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо».
У зв`язку з наведеним, довідка ТОВ «УПР» про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.
Слід підкреслити, що еквайр зобов`язаний надати держателю платіжної картки (платнику) квитанцію платіжного терміналу (пункти 156, 160 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.07.2022 р. №164. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору, підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. 
Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею, якою володіє виключно Банк-емітент картки.
Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.
Відтак, відповідач, заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам.
Зважаючи на наведені норми Закону про платіжні послуги у разі, якщо б підчас виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляла.
Відповідачем під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID.
Позивач є абонентом-надавачем послуг. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку.
Успішне проходження процедури багатофакторної автентифікації користувачем є обов`язковою умовою для передавання його даних абоненту - надавачу послуг/абоненту - надавачу послуг зі спеціальним статусом.
При подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID.
Такі відомості були отримані у порядку і у формі, що передбачені Специфікацією взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку України, затвердженою Рішенням Ради Системи BankID Національного банку України (протокол від 20.09.2022 № В/57-0003/75064 (зі змінами)(протоколи від 09.01.2023 №В/57-0002/3089), що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Заперечуючи про належність проведення ідентифікації, відповідач не підтвердила це відповідними засобами доказування.
Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
До суду представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду, не з`явився , від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.
В суді представник відповідача -адвокат Штундюк О.А. позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позов, просив в задоволенні позову відмовити.
Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 02 травня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладений кредитний договір ( оферта) №02.05.2025-100002651 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору.
Додатком до кредитного договору №02.05.2025-100002651 від 02.05.2025 року є : Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору №02.05.2025-100002651 (кредитної лінії), заявка, в яких зазначені основні умови кредитування, підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е595( відправлено на номер телефону НОМЕР_3 -Мицури Н.Г. ).
Як слідує з умов кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн., строком на 140 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 18 вересня 2025 року .
Пунктом 3.1.Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів - на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 ( п.4.1 Пропозиції).
Відповідно до п. 6.1 Пропозиції, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З повідомлення ТОВ "Універсальні платежні рішення" вих. №117-0402 від 04 лютого 2026 року слідує, що ТОВ "Універсальні платежні рішення" надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків ( внесене до Державного реєстру фінансових установ, свідоцтво серії ФК №342 від 02.10.2012 та має ліцензію НБУ №3 від 11.11.2013).
Між ТОВ "Споживчий кредит" та ТОВ "Універсальні платежні рішення" укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного договору успішно 02.05.2025 року о 20:50:39 перераховано 3000 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua-729492602 призначення платежу: видача за договором кредиту №02.05.2025-100002651.
Як слідує з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №02.05.2025-100002651 від 01.05.2025, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 , заборгованість відповідачки станом на 26.01.2026 становить 9300 грн., з них: 3000 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 4200 грн. - заборгованості по процентам, 600 грн. - комісія за надання кредиту, 1500 грн. - залишок штрафів.
Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що 02 травня 2025 року між ТОВ "Споживчий кредит" та відповідачкою виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору №02.05.2025-100002651.
Вказаний договір передбачав, що кредитні кошти відповідач мав отримати у безготівковій формі шляхом перерахування на його банківський рахунок з використанням реквізитів платіжної банківської картки відповідача.
Позивачем на підтвердження позовних вимог не надано суду доказів того, що грошові кошти, відповідно до умов кредитного договору, перераховувались на банківський рахунок, що належить відповідачці ОСОБА_1 .
Повідомлення ТОВ "Універсальні платежні рішення" вих №117-0402 від 04 лютого 2026 року про те, що ТОВ "Універсальні платежні рішення" надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків (свідоцтво серії ФК №342 від 02.10.2012, ліцензія НБУ №3 від 11.11.2013) та, що між ТОВ "Споживчий кредит" та ТОВ "Універсальні платежні рішення" укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, та відповідно до зазначеного договору успішно 02.05.2025 року о 20:50:39 перераховано 3000 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 , не є підтвердженням того, що вказана картка належить саме відповідачці.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за вказаним вище договором не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12-13,76-81,141,259,263-265, 352-355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №02.05.2025-10000 від 02.05.2025 у розмірі 9300 гривень - відмовити.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      Л.І. Лівочка