ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 537/3914/23
провадження № 61-3310св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 

учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», 
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,  

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник Чіп Ярослав Миколайович , на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 вересня 2025 року у складі судді Хіневич В. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ», банк) звернулося до суду з позовом до   ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7 445,60євро.
В обґрунтування позовних вимог банк зазначав, що 26 січня 2022 рокуна підставі заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 302653262 від 26 січня 2022 року АТ «ПУМБ»   ОСОБА_2  було відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: № НОМЕР_1 , у валюті євро, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. 
До поточного рахунку на ім`я відповідача випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Rewards PayWave Instant Issue № НОМЕР_2 . 
Обслуговування рахунку здійснюється на умовах і в порядку, передбаченому законодавством України, правилами міжнародної платіжної системи Visa International, правилами користування платіжною карткою, договором банківського рахунку.
24 вересня 2022 року на рахунок відповідача було помилково зараховані кошти в розмірі 7 552,10 євро замість правильної суми коштів 75,52 євро, за двома операціями переказів з-за кордону на загальну суму 307 423,49 малагасійських аріарі (MGA), з конвертацією цих коштів в євро. 
Отже, різниця між 7 552,10 євро та 75,52 євро, яка становить 7476,58 євро, є безпідставно набутими грошовими коштами відповідачем, з яких 7 445,60 євро не повернуті відповідачем та становлять суму його боргу. 
Помилка в розрахунках обумовлена тим, що в програмі Integrated Transaction Management версії 4.5 (далі за текстом - Програма ІТМ), що використовується AT «ПУМБ» для управління транзакціями за платіжними картками, яка належить компанії Euronet USA, LLC та підтримується нею, в програмному компоненті який є частиною програмного забезпечення процесингового центру AT «ПУМБ», неправильно визначено «параметр експоненти», який визначає скільки цифр у кінці суми переказу, який підлягає зарахуванню отримувачу, мають бути відокремлені комою. У «параметрі експоненти» замість значення «2» було вказано значення «0», що призвело до того, що програмне забезпечення ІТМ не ставило кому перед двома останніми цифрами суми транзакції для позначення останніх двох цифр як сантими.
Необхідність відокремлення двох останніх цифр суми транзакції комою від решти суми валютної транзакції MGA пояснюється тим, що мінімальною одиницею MGA є один сантим, що становить одну соту (1/100) валюти малагасійський аріарі (MGA). Якби програмні компоненти, що визначають «параметр експоненти», були реалізовані належним чином, останні дві цифри були б позначені як сантими, в результаті чого на рахунки отримувачів були б зараховані коректні суми транзакцій. Натомість, до моменту виявлення та усунення проблеми, на рахунки отримувачів були зараховані суми, що в сто разів перевищували фактичні суми, які мали б бути зараховані.
Таким чином, внаслідок помилки в Програмі ІТМ, яка полягає у неправильно визначеному «параметрі експоненти», за двома переказами, що були зараховані на рахунок відповідача, за базу розрахунку при їх конвертації у валюту рахунку (євро) використано загальну суму у валюті малагасійський аріарі, збільшену в 100 разів, а саме: 30 742 349,00 MGA (тридцять мільйонів сімсот сорок дві тисячі триста сорок дев`ять малагасійських аріарі нуль сантимів), замість дійсної суми переказу 307 423,49 MGA (триста сім тисяч чотириста двадцять три малагасійських аріарі сорок дев`ять сантимів).
Після виявлення помилкового зарахування грошових коштів на рахунки отримувачів у стократному розмірі від ініційованої суми переказів та здійснення отримувачами видаткових операцій понад суму залишку власних коштів на рахунку, AT «ПУМБ» здійснено корегування помилкового зарахування коштів по операціям у валюті малагасійський аріарі (MGA), у тому числі щодо рахунку відповідача, на якому 26 вересня 2022 року утворилась заборгованість за технічним (несанкціонованим) овердрафтом у розмірі 7 476,58 євро, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.
Листом від 28 жовтня 2022 року за вихідним № КНО-982 AT «ПУМБ», з метою досудового врегулювання спору, направив ОСОБА_2 вимогу про сплату заборгованості за технічним (несанкціонованим) овердрафтом. 
Проте, безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 7 445,60 євро у добровільному порядку банку не повернуто, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до AT «ПУМБ», в якому просив визнати дії банку щодо встановлення йому заборгованості за несанкціонованим (технічним) овердрафтом у розмірі 7 476,58 євро за договором про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання несанкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 302653262 від 26 січня 2022 року неправомірними.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що відповідно до частини 1 «Визначення термінів» розділу І «Загальні засади» публічної пропозиції AT «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який був укладений між сторонами, несанкціонований овердрафт - це заборгованість клієнта перед банком, що не була обумовлена договором, не є прогнозованою в розмірі та за часом виникнення та яка виникає внаслідок здійснення клієнтом видаткових операцій з карткового рахунку на суму, що перевищує встановлений банком розмір платіжного ліміту.
Згідно з визначенням, наведеним у договорі, платіжний ліміт - максимальна сума коштів, яка доступна клієнту для здійснення операцій із використанням картки та її реквізитів. Розраховується як сума залишку коштів клієнта на картковому рахунку за вирахуванням суми незнижуваного залишку та суми заблокованих, не списаних коштів (в т. ч. суми нарахованої комісії за обслуговування рахунку), а у випадку наявності кредитного ліміту за картковим рахунком - як сума залишку коштів клієнта на картковому рахунку та невикористаного кредитного ліміту за мінусом суми заблокованих, але не списаних грошових коштів (в т. ч. суми нарахованої комісії за обслуговування рахунку).
На момент ініціювання (проведення) видаткових платіжних операцій він правомірно вважав, що зараховані кошти доступні для використання в порядку, визначеному частиною першою статті 1072 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умовами договору, оскільки зараховані кошти за платіжними операціями перейшли у його власність.
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 вважав, що банком не доведено вини клієнта свого банку, що ініційовані ним платіжні операції є незаконними чи проведені без належної правової підстави. Відтак, грошові кошти в сумі 7 476,58 євро не набуті ним без достатньої правової підстави, що виключає виникнення зобов`язання повернути відповідачу за зустрічним позовом зазначені грошові кошти на підставі статті 1212 ЦК України, а дії щодо встановлення несанкціонованого (технічного) овердрафту в розмірі 7 476,58 євро є неправомірними.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 вересня  2025 рокупозов AT «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь AT «ПУМБ» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7 445,60 євро.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок рахункової помилки у програмному комплексі процесингового центру АТ «ПУМБ» на рахунок відповідача було помилково зараховано переказ у стократному розмірі від ініційованої суми операції, грошові кошти були отримані відповідачем. Грошові кошти у сумі 7 445,60 євро набуті   ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у порядку статті 1212 ЦК України. З огляду на відсутність доказів правомірності набуття ОСОБА_2 вищевказаних грошових коштів, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність зустрічного позову.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням,     ОСОБА_2  в особі представника - адвоката Чіпа Я. М. звернувся до суду з апеляційною скаргою. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року апеляційну скаргу   ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом  Чіпом Я. М., залишено без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 вересня 2025 року - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а передбачених законом підстав для скасування рішення місцевого суду при апеляційному розгляді не встановлено.
Узагальнені доводи касаційної скарги
13 березня 2026 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою його представником - адвокатом Чіпом Я. М. в системі «Електронний суд», на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 вересня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року. 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов - задовольнити.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова ухвалена апеляційним судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

01 квітня 2026 року AT «ПУМБ» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Рух справи в суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2026 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

03 квітня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають. 
Фактичні обставини справи
Судами встановлено, що 26 січня 2022 року на підставі Заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 302653262 АТ «ПУМБ» відкрито ОСОБА_2 поточний рахунок у форматі IBAN: № НОМЕР_1 , у валюті євро, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. 
До поточного рахунку на ім`я відповідача випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Rewards PayWave Instant Issue № НОМЕР_2 . Обслуговування рахунку здійснюється на умовах і в порядку, передбаченому законодавством України, правилами міжнародної платіжної системи Visa International, правилами користування платіжною карткою, договором банківського рахунку.
AT «ПУМБ» є учасником Міжнародної платіжної системи Visa International (далі за текстом - МПС Visa), яка внесена до реєстру платіжної інфраструктури, що ведеться Національним банком України, та відповідно до закону, нормативно-правових актів Національного банку України та правил платіжної системи має право здійснювати діяльність в Україні.
24 вересня 2022 року на рахунок відповідача помилково зараховані кошти в розмірі 7 552,10 євро, замість правильної суми коштів 75,52 євро, за двома операціями переказів з-за кордону на загальну суму 307 423,49 малагасійських аріарі (MGA), з конвертацією цих коштів в євро.
Отримання грошових коштів відповідачем за переказами з-за кордону у валюті малагасійський аріарі (MGA) здійснювалися за процедурою «Visa Fast Funds» (у перекладі на державну мову - «Віза Швидкі Гроші») відповідно до правил МПС Visa.
По усім переказам з-за кордону, що були здійснені у валюті малагасійський аріарі (MGA), внаслідок рахункової помилки у програмному комплексі процесингового центру АТ «ПУМБ» на рахунки отримувачів переказу зараховувалася грошова сума у стократному розмірі від ініційованої суми переказу.
Помилка в розрахунках була обумовлена тим, що в програмному компоненті Integrated Transaction Management версії 4.5 (далі за текстом - Програма ITM), який є частиною програмного забезпечення процесингового центру АТ «ПУМБ», було неправильно визначено «параметр експоненти», який визначає скільки цифр у кінці суми переказу, який підлягає зарахуванню отримувачу, мають бути відокремлені комою. У «параметрі експоненти» замість значення «2» було вказано значення «0», що призвело до того, що програмне забезпечення ІТМ не ставило кому перед двома останніми цифрами суми транзакції для позначення останніх двох цифр як сантими.
Необхідність відокремлення двох останніх цифр суми транзакції комою від решти суми валютної транзакції MGA пояснюється тим, що мінімальною одиницею MGA є один сантим, що становить одну соту (1/100) валюти малагасійський аріарі (MGA). Якби програмні компоненти, що визначають «параметр експоненти», були реалізовані належним чином, останні дві цифри були б позначені як сантими, в результаті чого на рахунки отримувачів були б зараховані коректні суми транзакцій. Натомість, до моменту виявлення та усунення проблеми, на рахунки отримувачів були зараховані суми, що в сто разів перевищували фактичні суми, які мали б бути зараховані.
Наявність вищевказаної помилки в Програмі ІТМ, що використовується AT «ПУМБ» для управління транзакціями за платіжними картками, яка належить компанії Euronet USA, LLC (далі за текстом - Euronet) та підтримується нею, підтверджується листом компанії Euronet.
Таким чином, внаслідок помилки в Програмі ІТМ, яка полягає у неправильно визначеному «параметрі експоненти», за двома переказами, що були зараховані на рахунок відповідача, за базу розрахунку при їх конвертації у валюту рахунку (євро) використано загальну суму у валюті малагасійський аріарі, збільшену в 100 разів, а саме: 30 742 349,00 MGA (тридцять мільйонів сімсот сорок дві тисячі триста сорок дев`ять малагасійських аріарі нуль сантимів), замість дійсної суми переказу 307 423,49 MGA (триста сім тисяч чотириста двадцять три малагасійських аріарі сорок дев`ять сантимів).
Крім того, інформація, наведена МПС Visa у листі-відповіді від 02 лютого 2023 року на лист-запит AT «ПУМБ» щодо реквізитів платіжних операцій з переказу коштів з використанням платіжних інструментів (платіжних карток) Visa International у валюті малагасійський аріарі (MGA), що були виконані з конвертацією у валюту розрахунку з МПС Visa International (USD), достеменно підтверджує, що два перекази з використанням реквізитів платіжної картки відповідача № НОМЕР_2 ініційовані платником 24 вересня 2022 року о 17:10:56 та о 17:42:59 на загальну суму 307 423,49 MGA, а не на загальну суму 30 742 349,00 MGA, що є помилковою. Використання помилкових розмірів по двох переказах на загальну суму 30 742 349,00 MGA при розрахунку суми до зарахування на рахунок отримувача (відповідача) підтверджується випискою по рахунку.
Після виявлення помилкового зарахування грошових коштів на рахунки отримувачів у стократному розмірі від ініційованої суми переказів та здійснення отримувачами видаткових операцій понад суму залишку власних коштів на рахунку, AT «ПУМБ» здійснено корегування помилкового зарахування коштів по операціям у валюті малагасійський аріарі (MGA), у тому числі щодо рахунку відповідача, на якому 26 вересня 2022 року утворилась заборгованість за технічним (несанкціонованим) овердрафтом у розмірі 7 476,58 євро, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.
Листом від 28 жовтня 2022 року за вихідним № КНО-982 AT «ПУМБ» з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за технічним (несанкціонованим) овердрафтом. 
Станом на дату звернення AT «ПУМБ» до суду безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 7 445,60 євро у добровільному порядку AT «ПУМБ» не повернуто.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19, від 26 травня 2021 року у справі №202/7994/17-ц, від 10 квітня 2024 рокуу справі № 183/5849/23.
У справі, яка переглядається, встановлено, що 24 вересня 2022 року на рахунок  ОСОБА_2 помилково зараховані кошти в розмірі 7 552,10 євро, замість правильної суми коштів 75,52 євро, за двома операціями переказів з-за кордону на загальну суму 307 423,49 малагасійських аріарі (MGA), з конвертацією цих коштів в євро.
По всім переказам з-за кордону, що були здійснені у валюті малагасійський аріарі (MGA), внаслідок рахункової помилки у програмному комплексі процесингового центру АТ «ПУМБ» на рахунки отримувачів переказу зараховувалася грошова сума у стократному розмірі від ініційованої суми переказу.
Помилка в розрахунках була обумовлена тим, що в програмному компоненті Integrated Transaction Management версії 4.5 (далі за текстом - Програма ITM), який є частиною програмного забезпечення процесингового центру АТ «ПУМБ», було неправильно визначено «параметр експоненти», який визначає скільки цифр у кінці суми переказу, який підлягає зарахуванню отримувачу, мають бути відокремлені комою. У «параметрі експоненти» замість значення «2» було вказано значення «0», що призвело до того, що програмне забезпечення ІТМ не ставило кому перед двома останніми цифрами суми транзакції для позначення останніх двох цифр як сантими.
Наявність вказаної помилки, яка була усунена АТ «ПУМБ» після її встановлення, стала подією, скориставшись якою, ОСОБА_2 безпідставно набув майно, що належить банку.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Таким чином, установивши, що на рахунок  ОСОБА_2 банком помилково зараховано грошові кошти за одним переказом у стократному розмірі від ініційованої ним самим суми операції, а у подальшому ним за рахунком здійснено видаткові операції і не повернуто грошові кошти АТ «ПУМБ», незважаючи на направлені останньому вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обгрунтовано вважав, що грошові кошти у розмірі 7 445,60 євро вважаються отриманими відповідачем безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України та є такими, що підлягають поверненню. 

До таких же висновків дійшов суд у постанові від 10 квітня 2024 рокуу справі № 183/5849/23(провадження № 61-18393св23) зі схожими фактичними обставинами та суб`єктним складом осіб. 

Разом із цим, судами попередніх інстанцій установлено, що помилково зараховані кошти на рахунок ОСОБА_2 призвели до збільшення видаткового ліміту за його поточним рахунком, правомірність набуття яких ним не підтверджено.

Установивши, що в матеріалах справи відсутнє розпорядження ОСОБА_2 щодо списання безпідставно отриманих на його рахунок коштів, в добровільному порядку вказані кошти ним не повернуті, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що спірні грошові кошти є несанкціонованим овердрафтом, який виник у зв`язку із помилковим зарахуванням коштів на рахунок відповідача за первісним позовом та відповідно є його заборгованістю перед банком, що не була обумовлена договором.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. 

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судове рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні. 

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник Чіп Ярослав Миколайович ,залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 вересня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов