Справа № 331/4909/25
Провадження № 2/331/551/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Світлицької В.М., 
за участю секретаря судового засідання Солов`ян О.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожно-транспортної пригоди та моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожно-транспортної пригоди та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.08. 2024 року у м. Запоріжжі сталася ДТП за участю автомобіля Subaru Legacy , реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля BYD E5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2024 р. у справі № 331/4987/24 винним у вчиненні ДТП визнано водія ОСОБА_3 . В результаті пошкодження автомобіля винними неправомірними діями відповідача йому було завдано майнову та моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра» за полісом № 218002436. Згідно зі звітом № 07-10-24 від 14.10.2024 р., складеним уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності , повна вартість відновлювального ремонту його автомобілю з урахуванням фізичного зносу становить 94 846,71 грн. Відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра» 24.04.2025 року здійснено часткову виплату позивачу в розмірі 72 842,86 грн. Виходячи з того, що повна вартість відновлюваного ремонту без урахування втрати товарної вартості автомобіля Subaru Legacy , реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 94 846,71 грн., а сума отриманого позивачем відшкодування 72 842,86 грн., тому страхова компанія має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 22 003,85 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій страхової компанії, які полягають у невиплаті у повному обсязі шкоди, завданої внаслідок ДТП, у нього відбулось порушення нормальних життєвих зв`язків, він переживає та продовжує переживати через те, що йому досі не відшкодували завдану шкоду, через що у нього порушився сон, почалась тривожність, що призвело до погіршення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань. Позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди у 2 000 грн. та вимагає її стягнення з відповідача. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 22 003,85 грн., витрати на проведення оцінки майнової шкоди в розмірі 5 500 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а також судові витрати. 
Ухвалою суду від 27.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження . 
08.09.2025 року представником відповідача надано відзив та заперечення, в яких позов не визнав. В обґрунтування зазначено, що позивач у позовній заяві зазначає, що ПрАТ «СК «Саламандра» зобов`язане здійснити доплату страхового відшкодування, посилаючись на звіт №07-10-24 про оцінку розміру матеріального збитку. Позивач вважає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості становить 94 846 грн 71 коп., а отже, виплата у сумі 72 842 грн 86 коп., яку здійснило ПрАТ «СК «Саламандра», є недостатньою. Але, ПрАТ «СК «Саламандра » здійснила виплату страхового відшкодування на підставі власного звіту № 1127 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, страхового акту №0053253.08.24/1 та розрахунку до нього, а також відповідно до умов полісу №218002436, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку здійснення страхових виплат. При цьому, аналіз самого звіту, на який посилається позивач, свідчить, що наведена у ньому вартість відновлювального ремонту визначена з урахуванням ПДВ на замінні складові. Таким чином, позивач помилково трактує дані звіту та намагається включити до складу страхового відшкодування податок на додану вартість, не надавши жодного підтвердження фактичного проведення ремонту та сплати ПДВ на користь виконавця робіт. Таке тлумачення суперечить як самому змісту звіту, так і положенням чинного законодавства. Позивач не заперечує, що фактичне здійснення ремонту автомобіля не відбулось і документальне підтвердження сплати ПДВ на користь виконавця робіт відсутнє. Позивач визнає, що фактичне здійснення ремонту автомобіля та понесення позивачем витрат зі сплатою ПДВ не відбулось. Доводи позивача щодо методики розрахунку, що страхова компанія неправомірно віднімає 20% ПДВ від загальної суми, оскільки податок має нараховуватися лише на замінні складові, не може бути прийнято до уваги, оскільки позивач не доводить, яка саме частина від загальної суми відновлювального ремонту припадає на замінні деталі, і не обґрунтовує, чому його метод розрахунку є більш правильним. Звіт №07-10-24, на який посилається позивач, не містить детального розрахунку ПДВ виключно на замінні деталі з виділенням цієї суми окремим рядком. Позивачем не було надано до суду жодних доказів фактичної оплати проведеного ремонту транспортного засобу, а також доказів того, що виконавець робіт є платником податку на додану вартість. За таких обставин страхова компанія правомірно здійснила виплату страхового відшкодування без урахування ПДВ, що повністю узгоджується як з положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так і з судовою практикою Верховного Суду, на яку посилається сам позивач. Крім того, позивач не надав жодних доказів факту заподіяння йому моральних страждань, відсутній причинний зв`язок між діями страхової компанії та заявленими позивачем негативними наслідками, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання належним чином. Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 
Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві та запереченнях просив залишити позов без задоволення. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17).
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Subaru Legacy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
01 серпня 2024 року о 14 год. 18 хв. водій ОСОБА_3 на перехресті вул. Фортечної та пр. Соборного в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом BYD E5, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на регульованому перехресті при повороті ліворуч , не надав переваги транспортному зacoбу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Subaru Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив п.16.6 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальну шкоду.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2024 року у справі № 331/4987/24 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
На час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу BYD E5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 було застраховано у ПрАТ «СК «Саламандра» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218002436 від 01.08.2024 року в межах страхової суми з розміром 160 000,00 грн. та франшизою 3 200 грн. 00 коп. 
Відповідно до звіту № 07-10-24 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу автомобіля Subaru Legacy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності, повна вартість відновлювального ремонту його автомобілю з урахуванням фізичного зносу становить 94 846,71 грн.
Так, ОСОБА_1 у січні  2025 року звернувся  до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про виплату страхового відшкодування.
24.04.2025 року ПрАТ «СК «Саламандра» здійснила на користь позивача часткову виплату страхового від шкодування у розмірі 72 842 грн 86 коп. ПрАТ «СК «Саламандра» здійснила виплату страхового відшкодування на підставі звіту № 1127 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, страхового акту № 0053253.08.24/1 та розрахунку до нього.
Зазначений звіт був складений ФОП ОСОБА_4 , який був замовлений ТОВ «Фінанс-Лайн» як уповноваженим представником ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі договору про надання агентських послуг (технічний асистанс) № 20/01.03/19 від 01.03.2019 року. Звіт відповідає вимогам законодавства щодо оцінки пошкоджень транспортних засобів з урахуванням фізичного зносу та містить точні розрахунки вартості відновлювального ремонту. Розрахунок страхового відшкодування здійснювався на підставі конкретних даних про пошкодження транспортного засобу, вартості запасних частин та робіт, з урахуванням фізичного зносу відповідно до встановленої методології.
Згідно з пунктами 1.2.7 та 1.2.8 зазначеного договору до компетенції страхового агента віднесено розслідування страхових випадків, встановлення причин та обставин настання страхових випадків, а також замовлення автотоварознавчих експертиз у рамках урегулювання страхових претензій. Таким чином, ТОВ «Фінанс-Лайн» діяло в межах наданих йому повноважень від імені та в інтересах страховика, а правові наслідки замовлення звіту виникли безпосередньо у ПрАТ «СК «Саламандра». 
При цьому, сума виплати страховою компанією була здійснена виходячи з наступного: від загальної суми оціненої шкоди у розмірі 94 846 грн. 71 коп. (включно з ПДВ) віднято суму ПДВ в розмірі 18 969 грн. 34 коп. (20% від загальної суми), а також франшизу в розмірі 3 200 грн., що в результаті складає суму у розмірі 72 677 грн. 37 коп., яка практично збігається з фактично виплаченою позивачу сумою 72 842 грн. 86 коп. Тому, здійснивши виплату страхового відшкодування у розмірі 72 842 грн. 86 коп., відповідач фактично відшкодував вартість відновлювального ремонту без урахування податку на додану вартість.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з положеннями статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Водночас, пунктом 36.2 статті 36 цього ж Закону передбачено особливий порядок здійснення страхових виплат, згідно з яким страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності відповідних документів, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Суд зазначає, що важливим для вирішення спору є питання щодо врахування податку на додану вартість при розрахунку страхового відшкодування. 
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Дана норма узгоджується з положеннями пункту 196.1.3 статті 196 Податкового кодексу України, згідно з яким не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Враховуючи зазначені законодавчі положення, страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування, за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який є платником податку на додану вартість. У разі, якщо придбання послуг з ремонту здійснюється у неплатника податку на додану вартість, розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюватися без урахування сум податку на додану вартість.
Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.
Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.
Отже, ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто позивачу страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.
За загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає відшкодуванню страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється, та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Виняток становлять лише випадки, коли страхові суми перераховуються не безпосередньо потерпілому, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей. У таких випадках розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.
Разом з тим, якщо придбання послуг по ремонту здійснюється у неплатника податку на додану вартість, або якщо фактичний ремонт взагалі не проводиться, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ. При цьому висновок незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.
Позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП та не довів інший розмір завданої йому майнової шкоди ніж виплачений страховою компанією .
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надає власного детального розрахунку з розбивкою на окремі складові, не доводить, яка саме частина від загальної суми відновлювального ремонту припадає на замінні деталі, і не обґрунтовує, чому його метод розрахунку є більш правильним. При цьому, звіт №07-10-24, на який посилається позивач, також не містить детального розрахунку ПДВ виключно на замінні деталі з виділенням цієї суми окремим рядком. За таких обставин, посилання позивача про неправильність методики розрахунку не підтверджено належними доказами.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ (20%), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту в матеріалах справи відсутнє. ПрАТ «СК «Саламандра» здійснивши виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 72 842 грн. 86 коп., відповідачем фактично відшкодовано вартість відновлювального ремонту без урахування податку на додану вартість, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства, тому суд приходить до висновку, що страховою компанією обґрунтовано зменшено суму відшкодування майнової шкоди на суму ПДВ.
Крім того, розрахунок підтверджує повну правомірність та обґрунтованість здійсненої виплати: від загальної суми оціненої шкоди у розмірі 94 846 грн 71 коп. (включно з ПДВ, зазначеним у звіті позивача) вирахувано суму ПДВ в розмірі 18 969 грн 34 коп., а також франшизу в розмірі 3 200 грн, що складає суму 72677 грн 37 коп. Фактично виплачена сума становить 72 842 грн 86 коп. Таким чином, ПрАТ «СК «Саламандра» виконала свої зобов`язання у повному обсязі.
Позивачем не було надано до суду жодних доказів фактичної оплати проведеного ремонту транспортного засобу, а також доказів того, що виконавець робіт є платником податку на додану вартість. За таких обставин, страхова компанія ПрАТ «СК «Саламандра» правомірно здійснила виплату страхового відшкодування без урахування ПДВ, що повністю узгоджується як з положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що страховою компанією обґрунтовано зменшено вартість відновлювального ремонту на суму ПДВ (20%), оскільки в матеріалах справи не має документального підтвердження оплати проведеного позивачем ремонту із сумою ПДВ.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Оскільки, судом не встановлено факту протиправної поведінки ПрАТ «СК «Саламандра», страхова компанія в повній мірі виконала свої зобов`язання відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, здійснивши виплату страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту без урахування ПДВ та з врахуванням франшизи, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. За таких обставин вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Крім того, позовні вимоги про стягнення 5 500,00 грн. за проведення оцінки не підлягають задоволенню, оскільки дії страховика ПрАТ «СК «Саламандра» були правомірними, а оцінка проводилася за ініціативою позивача, незважаючи на те, що відповідач мав власний розрахунок .
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76 - 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 280-283, 293, 294 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожно-транспортної пригоди та моральної шкоди – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29.05.2026 року.

Суддя:          В.М. Світлицька