Справа № 396/149/26
Провадження № 2/396/578/26

РІШЕННЯ
Іменем України

07.05.2026 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі 
головуючого судді: Цесельської О.С., 
секретаря судового засіданні: Луценко Ю.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу №396/149/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 440,00 грн..
В обгрунтування позову посилається на те, що 24.02.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №114607 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі за кредитом, у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. В свою чергу, ТОВ «ЗАЙМЕР» правонаступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2 000,00 гривень, дата надання кредиту 24.02.2020 року, строк кредиту 30 днів, стандартна процента ставка 2 % в день. На картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 гривень. Згідно розрахунку, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 440,00 гривень, яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8 440,00 гривень.
Ухвалою суду від 03.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
12.02.2026 р. від представника відповідача адвоката Галайчук Г.С. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вважає, шо позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Обгрунтовує свої вимоги тим, що позовну заяву подано з пропуском строку позовної давності. Матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого не повно зазначені в інформаційній довідці, а саме те, що картка банку НОМЕР_1 дійсно належить саме ОСОБА_1 . Проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. Нарахування позивачем відсотків після закінчення строку дії договору є неправомірними та не відповідає вимогам ст. 1050 ЦК України та правовим позиціям Верховного Суду. Крім того, вважає, що відсотки, нараховані діючому військовослужбовцю, який проходить військову службу у військовій частині та приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, тому повинні бути списані згідно чинного законодавства. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, представник відповідача вважає їх неспівмірними спору та складності справи, завищеними та необгрунтованими, у зв`язку із чим просить відмовити у їх задоволенні.
16.02.2026 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є необгрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій, викладених в Постановах ВСУ, а тому є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Зазначає про те, що позичальник погодився на умови, визначені Договором, щодо пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необгрунтованими. Також доводи представника відповідача про безпідставність нарахування відсотків діючому військовослужбовцю просить визнати безпідставними, оскільки останній мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування пільги, передбаченої ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Крім того, строк позовної давності до спірних правовідносин не підлягає застосуванню, так як перебіг строку позовної давності у період з 02.04.2020 року по 04.09.2025 р. був зупинений: спочатку - у зв`язку із запровадженням карантину, а починаючи з 24.02.2022 р. - у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів. Також позивач вважає відсутніми правові підстави для відкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідача у заявленому розмірі.
17.02.2026 р. від предсавника відповідача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до відповідача в повному обсязі, оскільки твердження позивача повністю спростовуються аргументами відповідача та сталою практикою Верховного Суду .
16.03.2026 р. від представника позивача надійшла заява про компенсацію витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у розмірі 10500 грн., до матеріалів справи долучено докази.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив позовні вимоги підтримав повністю, а розгляд справи просив провести без їхньої участі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, у відзиві на позовну заяву у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.02.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР»» та відповідачем укладено кредитний договір №114607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора KL1711. До матеріалів справи долучено довідку про ідентифікацію. Сума виданого кредиту - 2000,00 гривень, дата надання кредиту 24.02.2020 року, строк кредиту - 30 днів, стандартна процента ставка 2 %. У реквізитах договору відповідачем зазначено карковий рахунок для здійснення переказу кредитних коштів НОМЕР_1 . 
Інформаційною довідкою директора ТОВ "Платежі онлайн" Д.Ткаченка від 17.12.2025 р. за вих. №565/12 повідомлено, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена 24.02.2020 р. успішна транзакція на платіжну картку НОМЕР_1 в сумі 2000 грн., за видачу кредита #114607 номер транзакції 28256-32420-35508. 
28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги боржників вказаних реєстрів боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10440,00 грн.
Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №114607 встановлено, що 24.11.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10440,00 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8440,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Суд зауважує, що Індивідуальна частина Договору про надання фінансового кредиту №114607 від 24.02.2020 р. містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, РНОКПП, паспортні дані, мобільний телефон, а також підписи у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення Договору між первинним кредитором та відповідачем і спростовує посилання представника відповідача.
Натомість представник відповідача, який заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів, доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок НОМЕР_1 йому не належить, не надав. Відповідач не позбавлений був можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Крім того. відповідач не оскаржував правомірності укладення кредитного договору.
Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Даних про те, що відповідачем було повернуто кредитні кошти матеріали справи не містять, а тому є підстави для стягнення з ОСОБА_1 основного боргу в розмірі 2000 грн..
Однак, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги подані із пропуском строку позовної давності. Вирішуючи спір, суд враховує наведені положення ЦК України щодо продовження строків позовної давності під час карантину та воєнного стану, а тому дійшов висновку, що строк позовної давності для звернення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, який укладався 24.02.2020 року, не сплив.
Водночас, не заслуговують посилання представника відповідача на застосування п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно наданої ним до суду першої інстанції довідки Військової частини НОМЕР_2 від 10.02.2026 № 933 ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині з 02.11.2023 р., а тому, враховуючи, що нараховані позивачем проценти за кредитом стосуються періоду дії кредитного договору, коли відповідач ще не проходив військову службу, зазначена норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин,
Укладаючи 24.02.2020 р. електронний договір №114607 про надання фінансового кредиту між сторонами було узгоджено такі умови:
- згідно з пунктом 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором;
- кредит надається строком на 30 днів, до 24.03.2020. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом (пункти 1.2., 1.3., 1.4. договору).
Пунктом 3.3.3 договору визначено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Як убачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором, позивачем нарахована заборгованість відповідача за кредитним договором за період з 24.02.2020 р. по 24.11.2025 р., яка складає 10 440,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 440,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 зробила висновок про те, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання».
Враховуючи, що кредит надавався строком на 30 днів до 24.03.2020 р. (строк кредитування), то ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Отже розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, складає 1 200,00 грн за період з 24.02.2020 р. по 24.03.2020 р., виходячи з розрахунку: 2000,00 грн (тіло кредиту) х 2 % (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту).
Враховуючи зазначене вище з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 200,00 грн. (2000,00 грн. тіло кредиту + 1200,00 грн. відсотків).
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійно правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Разом з тим, суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру та приймати до уваги конкретні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, підтверджуються наданими копіями: договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, актом про отримання правової допомоги від 09.03.2026 р., рахунком оплати про надання правової допомоги та платіжною інструкцією №10846.
Таким чином, суд доходить висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 500 грн, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, представник участі у судовому засіданні не приймав, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 816 грн. 03 коп. (3200,00 х 100 : 10440,00 = 30,65 %, 2662,40 х 30,65 % = 816 грн. 03 коп.).
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (код ЄДРПОУ 42228158) заборгованість за кредитним договором №114607 від 24.02.2020 року в розмірі 3200,00 грн., з яких: 2000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1200 грн. заборгованість за відсотками, а також 816,03 грн. витрат по сплаті судового збору та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.
Повний текст рішення складено 08.05.2026 року.

Суддя:     О. С. Цесельська