ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/1531/24 

Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої 
при секретарі судового засідання І.С. Степановій 

за участю представників:
від позивача - не з`явився, 
від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни до Миколаївської міської ради про визнання додаткових угод до договору оренди землі укладеними, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Іванова Оксана Володимирівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання укладеними додаткових угод до договору оренди землі від 23.06.2015 р. № 10909 в редакціях, викладених у прохальній частині позовної заяви, умовами яких передбачено поновлення строку дії договору оренди на 5 років до 15.01.2025 р., а також на подальші 5 років до 15.01.2030 р. на тих самих умовах. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
На підставі рішення сесії Миколаївської міської ради № 7/24 від 09.11.2006 р. між ФОП Івановою Оксаною Володимирівною та Миколаївською міською радою укладено договір оренди землі від 13.12.2006 р., який зареєстровано за № 4634 15.01.2007 р. для встановлення та подальшого обслуговування торгівельного павільйону поблизу житлового будинку № 21 по пр. Миру у м. Миколаєві, площа орендованої земельної ділянки складає 98 кв.м., строк оренди 5 років до 15.01.2012 р. Як стверджує позивач, факт передачі земельної ділянки в оренду узгоджено актом приймання-передачі від 15.01.2007 р., який підписано сторонами.
В подальшому, як зазначає позивач, на підставі витягу з рішення Миколаївської міської ради № 7/23 від 07.07.2011 р. позивачу продовжено на 3 роки термін оренди на земельну ділянку павільйону поблизу житлового будинку № 21 по пр. Миру у м. Миколаєві. Разом з цим, позивач зауважує, що копія договору оренди землі на підставі зазначеного рішення у позивача відсутня.
Так, позивач зазначає, що після закінчення трирічного терміну договору оренди землі та на підставі рішення Миколаївської міської ради від 18.03.15 р. за № 46/46 між орендодавцем та позивачем 23.06.2015 р. укладено оренди землі № 10909, за умовами договору п. 3.1. строк оренди визначено на 5 років, а саме до 15.01.2020 року. Також згідно з п. 3.1. вказаного договору орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за 6 місяців до спливу строку оренди землі.
Відповідно, 02.07.2019 р. (більше ніж за 6 місяців до закінчення терміну діючого договору) через центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ФОП Івановою О.В.. була подана заява щодо продовження договору оренди землі, відповідно було надано додаткову угоду, в якій зазначено строк поновлення договору оренди землі по пр. Миру поблизу житлового будинку № 21 - до 15.01.2025 р. (на 5 років), не змінюючи умов попереднього договору.
Однак, як стверджує позивач, Миколаївською міською радою взагалі не надано ніякої відповіді, та додаткова угода залишена без реагування.
Згодом, 04.04.2023 р. позивач знову звернулась з заявою та додатковою угодою щодо продовження договору оренди строком на 5 років, а саме до 15.01.2030 р, що підтверджується, на підтвердження чого позивачем подано до суду опис ЦНАП Миколаївської міської ради.
Проте, як зауважує позивач, на звернення позивача від 04.04.2023 р. Миколаївською міською радою також не надано ніякої відповіді.
Наразі позивач вказує, що за умовами узгодженого договору, орендарем здійснено завчасне звернення, більше ніж за 6 місяців до спливу строку договору оренди землі у відповідності до раніше наданої додаткової угоди, умови договору № 10909 якою не змінено, термін якої спливає 15.01.2025 р., відповідно звернення орендаря має бути подано не пізніше 15.07.2024 р.
Позивач зауважує, що у визначений законодавчо місячний термін, заява та додаткова угода не розглянуті.
Як стверджує позивач, на даний час строк договору оренди землі № 10909 від 23.06.2015 р. закінчується 15.01.2025 р., однак додаткова угода, яка подана при зверненні 02.07.2019 р. залишена не підписана орендодавцем та додаткова угода надана орендодавцю зверненням від 04.04.2023 р. також залишена не розглянутою Миколаївською міською радою.
Крім того, позивач вказує, що оскільки документи було втрачено орендодавцем, про що їй повідомлено по телефону, позивачем 26.11.2024 р. надано повторне звернення до Миколаївської міської ради щодо продовження оренди землі для подальшого обслуговування торгівельного павільйону поблизу житлового будинку № 21 по пр. Миру до якого додано додаткову угоду.
Вважаючи це мовчазною згодою та не зважаючи на відсутність продовження терміну договору оренди землі з боку Миколаївської міської ради, позивач продовжує сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.
На переконання позивача, нею не порушено строки звернення з заявою про продовження строку оренди землі.
Так, позивач вважає, що належним способом захисту порушеного права у випадку застосування положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" є позов про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих же умовах, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі не може забезпечити реального захисту порушеного права, так як договір є поновленим в силу закону, а також в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2024 р. вказану позовну заяву фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни (вх. № 15578/24 від 10.12.2024) залишено без руху, оскільки заявником в порушення вимог ч. 1, 3 ст. 164 ГПК України не надано належних доказів сплати заявником судового збору за поданий позов у встановленому законом розмірі.
19.12.2024 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. №16032/24), до якої заявником надано копію квитанції від 18.12.2024 р. № 9743-6695-5914-3028 про сплату судового збору.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2024 р. вказану позовну заяву фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/1531/24, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 23.01.2025р. об 11:30. 
09.01.2025 р. від представника відповідача - Авраменко Т.М. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 274/25), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. 
Так, відповідач з посиланням на інформацію Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 02.07.2019 № 000487 про поновлення терміну дії правових документів на земельну ділянку, площею 98 кв.м. для обслуговування торговельного павільйону ФОП Івановій Оксані Володимирівні по пр. Миру, поблизу житлового будинку № 21 в Інгульському районі м. Миколаєва зазначає, що Департаментом не було погоджено поновлення терміну дії правових документів на вказану земельну ділянку. 
Також відповідач зазначає, що відповідно службової записки департаменту з надання адміністративних послуг від 08.01.2025 №1273/19.04.02-02/25-2, до звернення 23010-000604168-007-03 від 04.04.2023 надано лист-повідомлення про поновлення договору оренди з доданим проєктом додаткової угоди 1 аркуш в 1 примірнику.
При цьому відповідач зауважує, що звернення позивача від 26.11.2024 зареєстровано позивачем за № 19.04-06/46927/2024, та до вказаного звернення суб`єктом не надано проєкт будь-якої додаткової угоди.
Отже, відповідач зазначає, що за результатами розгляду звернення № 000487 від 02.07.2019 суб`єктом надання послуги прийнято рішення про відмову № 37/158 від 04.10.2024, а саме вказаним рішенням Миколаївської міської ради: відмовлено ФОП Івановій Оксані Володимирівні у продовженні договору оренди землі від 23.06.2015 № 10909, який було укладено на земельну ділянку (кадастровий номер 4810136900:01:085:0012) площею 98 кв.м, для обслуговування тимчасово розміщеного торгового павільйону по просп. Миру, поблизу житлового будинку № 21, відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 26.08.2024 № 32268/12.01-24/24-2 (незабудована земельна ділянка) та зобов`язано ФОП Іванову Оксану Володимирівну повернути територіальній громаді міста Миколаєва земельну ділянку, зазначену у пункті 1 цього рішення, на умовах визначених, договором оренди землі.
09.01.2025 р. від представника відповідача - Авраменко Т.М. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 277/25), згідно з яким відповідач для повного та всебічного розгляду справи просить долучити до матеріалів справи копію рішення Миколаївської міської ради від 04.10.2024 № 37/158.
13.01.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла відповідь на відзив (вх. №388/25), згідно з якою позивач вважає заперечення відповідача, викладені у відзиві, безпідставними, такими, що не відповідають фактичній ситуації та нормам законодавства.
Так, позивач вказує, що з часу першого звернення - 02.07.2019 р.. дата якого визнається відповідачем, відповідач зволікав з прийняттям рішення та не розглянув у визначений законодавчо місячний термін звернення позивача.
Позивач зауважує, що, не отримавши рішення орендодавця та маючи намір в подальшому використовувати орендовану земельну ділянку 04.04.2023 р., ФОП Івановою О.В. було надано набагато завчасно звернення та додаткову угоду з умовами продовження договору оренди землі № 10909 від 23.06.2015 р. строком на 5 років, а саме до 15.01.2030 р. Однак, на вказане рішення Миколаївською міською радою також не надано ніякої відповіді.
Відтак, позивач стверджує, що з 02.07.2019 р. орендодавцем навіть не повідомлялося про результати розгляду звернення позивача та про прийняті рішення. Більше того, рішення Миколаївською міською радою прийнято через п`ять з половиною років після звернення орендарем, що взагалі є не припустимим. Також, позивач зауважує, що рішення, на яке посилається відповідач, ФОП Іванова О.В. не отримувала.
При цьому, позивач стверджує, що жодного разу ФОП Іванова О.В. не отримувала будь-які зауваження, претензії щодо неналежного виконання умов договору оренди землі зі сторони Орендодавця. Відтак, позивач зазначає, що підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить їх задовольнити.
Так, у підготовчому засіданні 23.01.2025 р. представник позивача просив надати час для коригування позовних вимог з урахуванням рішення відповідача № 37/158 від 04.10.2024 про відмову ФОП Івановій О.В. у продовженні договору оренди землі від 23.06.2015 № 10909. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.01.2025 р. по справі № 915/1531/24 відкладено підготовче засідання на 13.02.2025 р. о 10:30 з огляду на клопотання представника позивача та неявку представника відповідача в підготовче засідання.
12.02.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання (вх. № 2141/25), в якому позивач просить перенести підготовче засідання у справі № 915/1531/24 на іншу дату в зв`язку з зайнятістю представника позивача в іншій судовій справі та неможливістю прибуття в судове засідання.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.02.2025 р. по справі № 915/1531/24 підготовче засідання відкладено на 27.02.2025 р. о 15:30 з огляду на клопотання представника позивача та неявку представників сторін в підготовче засідання, явку представників сторін визнано обов`язковою. 
27.02.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання (вх. № 3013/25), в якому позивач просить перенести підготовче засідання у справі № 915/1531/24 на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання з огляду на участь в засіданні суду по іншій справі в Одеському апеляційному суді.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 р. по справі № 915/1531/24 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 20.03.2025 р. о 12:30 з огляду на клопотання представника позивача та неявку представників сторін в підготовче засідання, явку представників сторін визнано обов`язковою. 
06.03.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі (вх. № 3464/25), в якому заявник просив зупинити провадження по справі № 915/1531/24 до розгляду Господарським судом Миколаївської області справи № 915/273/25.
Також 06.03.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання (вх. № 3467/25), в якому позивач просить перенести підготовче засідання у справі № 915/1531/24 на іншу дату у зв`язку з перебуванням у відпустці, що унеможливлює прибуття на судове засідання та прийняття участі засобом відеоконференції через відсутність інтернет- зв`язку.
Під час підготовчого засідання 20.03.2025 р. представник відповідача заперечував щодо задоволення клопотання позивача про зупинення провадження по справі № 915/1531/24 та зазначив про необхідність часу для надання письмових заперечень на вказане клопотання.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.03.2025 р. по справі № 915/1531/24 відкладено підготовче засідання на 10.04.2025 р. о 14:45 з огляду на клопотання представника позивача та необхідність надання відповідачем письмових заперечень на клопотання позивача про зупинення провадження по справі.
10.04.2025 р. від представника відповідача - Авраменко Т.М. до господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 5533/25), згідно з яким відповідач надав до матеріалів справи копію рішення Миколаївської міської ради від 04.10.2024 № 37/158.
Під час підготовчого засідання 10.04.2025 року представник відповідача просив надати час для підготовки своїх заперечень (пояснень) щодо клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
Так, у підготовчому засіданні господарського суду 10 квітня 2025 року по справі №915/1531/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 17 квітня 2025 року о 09 год. 30 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.04.2025 р. провадження у справі №915/1531/24 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 915/273/25, при цьому зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.
14.08.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі (вх. № 13634/25), згідно з яким позивач просив поновити провадження у справі № 915/1531/24, оскільки згідно з ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.07.2025 р., яка набрала законної сили 11.08.2025 р., провадження у справі № 915/273/25 за позовом ФОП Іванової О.В. до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення закрито.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2025 провадження у справі № 915/1531/24 поновлено з 27.10.2025 р., при цьому підготовче засідання призначено на 27 жовтня 2025 року о 10:20.
27.10.2025 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла заява (вх. № 15017/25), в якій заявник просив суд перенести розгляд даної справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника позивача у визначений час у відрядженні в іншому місті.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2025 р. у справі № 915/1531/24 підготовче засідання відкладено на 07 листопада 2025 року о 12:30.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.11.2025 у справі № 915/1531/24 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 01 грудня 2025 року о 14:00.
Так, у судовому засіданні господарського суду 01 грудня 2025 року по справі № 915/1531/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 21 січня 2026 року об 11 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.
У судовому засіданні господарського суду 21 січня 2026 року по справі № 915/1531/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 05 лютого 2026 року об 15 год. 30 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.
05.02.2026 від представника відповідача - Курбанової А.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №1634/26), в якій заявник просить суд провести судове засідання по справі № 915/1531/24 за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я представника позивача.
У судовому засіданні господарського суду 05.02.2026 року по справі № 915/1531/24 за участю представника позивача судом було протокольно оголошено перерву до 19.02.2026 року о 14 год. 40 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що ухвалою суду від 05.02.2026 року в порядку ст. 120 ГПК України повідомлено відповідача.
17.02.2026 від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла заява (вх. № 2116/26), в якій заявник просить суд провести судове засідання без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами, та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
19.02.2026 від представника відповідача - Курбанової А.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №2266/26), в якій заявник просить суд провести судове засідання по справі № 915/1531/24 за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту Миколаївської міської ради та великою кількістю судових справ.
Так, розгляд справи в судовому засіданні 19.02.2026 р. о 14:40 не відбувся у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Миколаєві та Миколаївській області повітряної тривоги, про що господарським судом складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2026 р. розгляд справи № 915/1531/24 призначено в засіданні суду на 16 березня 2026 року о 15:00.
05.03.2026 р. від представника позивача - Гавловської Ю.В. через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла заява (вх. № 2944/26), в якій заявник просить суд провести судове засідання без участі позивача за наявними в матеріалах справи документами, та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
16.03.2026 р. від представника відповідача - Курбанової А.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №3435/26), в якій заявник просить суд провести судове засідання по справі № 915/1531/24 за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту Миколаївської міської ради та великою кількістю судових справ.
У судове засідання 16.03.2026 р. представники сторін не з`явились.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. 
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи в судовому засіданні 16.03.2026 без їх участі, суд дійшов висновку, що неявка у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (№НВ-4800685692024 від 19.11.2024 р.) земельна ділянка з кадастровим номером 4810136900:01:085:0012, що розташована за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Миру, поблизу ж/будинку №21, площею 0,0098 гектарів, належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, з видом цільового призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на праві власності належить Миколаївській міській раді.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївської міської ради №7/24 від 09.11.2006 р. «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Ленінському району м. Миколаєва», вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 98 кв. м, за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, у тому числі 66 кв.м під тимчасовою забудовою, 32 кв.м під проходи та проїзди, для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру та передати приватному підприємцю Івановій Оксані Володимирівні в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 98 кв. м, зарахувавши її до земель комерційного використання, для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру (п. 2, 2.1 вказаного рішення).
13.12.2006 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем Івановою Оксаною Володимирівною (орендар) був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.01.2006 р. за №040700100003 (далі - договір від 13.12.2006 р.)
Відповідно до п. 1.1 договору від 13.12.2006 р. Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 09.11.2006 року за №7/24 передає, а ПП Іванова О.В. приймає в оренду земельну ділянку для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру без права оформлення свідоцтва про права власності на нерухоме майно /Ленінський район/.
Згідно з п. 2.1., 2.2. договору від 13.12.2006 р. в оренду передається земельна ділянка загальною площею 98 кв.м, у тому числі 66 кв.м під тимчасовою забудовою, 32 кв.м під проходи та проїзди, без права передачі її в суборенду. Земельна ділянка передається без будівель, споруд та інших об`єктів.
Згідно з п. 5.1. договору від 13.12.2006 р. земельна ділянка передається в оренду для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону.
Пунктом 14.6 від 13.12.2006 р. договору передбачено, що невід`ємними частинами договору є: 
- план земельної ділянки;
- акт про перенесення меж земельної ділянки на місцевість зі схемою;
- акт приймання-передачі земельної ділянки;
- кадастровий план земельної ділянки;
- проект відведення земельної ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2007 р. Миколаївська міська рада передала, а ПП Іванова О.В. прийняла в оренду земельну ділянку поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону, про що сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від 15.01.2007 р., який наявний у матеріалах справи. 
Договір від 13.12.2006 р. з додатком підписаний сторонами.
Так, відповідно до рішення Миколаївської ради №7/23 від 07.07.2011 р. «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Ленінському району м. Миколаєва» вирішено продовжити Фізичній особі - підприємцю Івановій Оксані Володимирівні на 3 роки термін оренди на земельну ділянку площею 98 кв.м, яка надана рішенням міської ради від 09.11.06 №7/24, залишивши її в землях комерційного використання, для подальшого обслуговування торгового павільйону поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру. (п. 4 вказаного рішення).
Згодом, рішенням Миколаївської міської ради №46/46 від 18.03.2015 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін д о рішень міської ради та виконкому міської ради по Ленінському району м. Миколаєва» вирішено Фізичній особі - підприємцю Івановій Оксані Володимирівні продовжити на 5 років оренду земельну ділянку площею 98 квап (кадастровий номер 4810136900:01:085:0012), залишивши її в землях громадської забудови (за функціональним призначенням - в землях комерційного використання), для подальшого обслуговування торгового павільйону, поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру (п. 16 вказаного рішення).
Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2015 р. між Миколаївською міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Івановою Оксаною Володимирівною (орендар) був укладений договір оренди землі №10909, який зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23.06.2025 р. за №10909 (далі - договір від 23.06.2015 р.), відповідно до умов до п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 18.03.2015 р. за №46/46 продовжує ФОП Івановій О.В. оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування торговельного павільйону поблизу житлового будинку №21 по пр. Миру без права оформлення свідоцтва про права власності на нерухоме майно /Ленінський район/.
Згідно з п. 2.1., 2.2, 2.3., 2.5 договору від 23.06.2015 р. в оренду передається земельна ділянка площею 98 кв.м (за функціональним призначенням - землі комерційного використання), без права передачі її в суборенду (кадастровий номер 4810136900:01:085:0012). На земельній ділянці знаходиться торговий павільйон ФОП Іванової О.В. Об`єктом оренди є тільки земельна ділянка. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.
Пунктом 3.1. договору від 23.06.2015 р. визначено, що договір діє до 15.01.2020 р. та Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендаря за шість місяців до спливу строку договору.
Згідно з п. 4.1. договору від 23.06.2015 р. за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.
Відповідно до п. 5.1, 5.2 договору від 23.06.2015 р. земельна ділянка передається в оренду для подальшого обслуговування торгового павільйону. Цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво та обслуговування будівель торгівлі.
Відповідно до п. 6.1 договору від 23.06.2015 р. передача земельної ділянки в оренду здійснена за актом приймання-передачі об`єкта оренди від 15.01.2007 р. в день укладання договору оренди землі від 15.01.2007 №4634. 
Згідно з п.п. ж) п. 9.4. договору від 23.06.2015 р. орендар зобов`язаний у разі наміру скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору, або повідомити про інший намір її використання, при цьому орендна плата за землю вноситься до дня звільнення земельної ділянки від споруд та приведення її у стан, придатний для використання (до повернення її за актом приймання-передачі) або до укладення нового договору. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплати заборгованості по орендній платі в повному обсязі, у т.ч. з урахуванням плати за період після спливу строку дії договору до дати повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі.
Відповідно до п. 11.1 договору від 23.06.2015 р., всі зміни та/або доповнення до нього здійснюються у письмовій формі (якщо інше не встановлено цим договором) за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді додаткової угоди (договору про зміни), що буде невід`ємною частиною договору. Згодою або запереченням Орендодавця на зміни та/або доповнення до договору є його рішення, прийняте у встановленому законодавством порядку. 
Згідно п. 11.3 договору від 23.06.2015 р. дія договору припиняється у разі:
- закінчення строку, на який його було укладено;
- придбання Орендарем земельної ділянки у власність;
- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом.
Відповідно до п. 13.1 договору від 23.06.2015 р. договір набирає чинності з моменту державної реєстрації права оренди.
Договір від 23.06.2015 р. підписано сторонами та скріплено печаткою Миколаївської міської ради. 
Як випливає з матеріалів справи, 02.07.2019 позивач звернувся до відповідача через центр надання адміністративних послуг з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки. Разом з заявою позивачем було подано відповідний комплект документів, про що адміністратором складено опис документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги, що наявний в матеріалах справи. В тому числі позивачем було надано проект додаткової угоди до договору оренди
Відповідно до наданого позивачем проекту додаткової угоди від 2019 року до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 23.06.2015 за № 10909, позивач запропонував поновити договір на наступні 5 років (до 15.01.2025 р.).
В подальшому, 22.05.2023 позивач звернувся до відповідача через центр надання адміністративних послуг з заявою про передачу земельної ділянки в оренду (поновлення договору оренди землі). Разом з заявою позивачем було подано відповідний комплект документів, про що адміністратором складено опис документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги, що наявний в матеріалах справи. В тому числі позивачем було надано проект додаткової угоди до договору оренди
Відповідно до наданого позивачем проекту додаткової угоди від 2023 року до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 23.06.2015 за № 10909, позивач запропонував поновити договір на наступні 5 років (до 15.01.2030 р.).
Відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради №32268/12.01-24/24-2 від 26.08.2024 р., розглянувши лист від 20.08.2024 № 30999/11.02-02/24-2 управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 02.07.2019 № 000487, Департаментом не було погоджено поновлення терміну дії правових документів на земельну ділянку, площею 98 кв.м. для обслуговування торговельного павільйону ФОП Івановій Оксані Володимирівні по пр. Миру, поблизу житлового будинку № 21 в Інгульському районі м. Миколаєва.
Так, рішенням Миколаївської міської ради №37/158 від 04.10.2024 р. «Про відмову ФОП Івановій Оксані Володимирівні у продовженні договору оренди землі для обслуговування тимчасово розміщеного торгового павільйону по просп. Миру, поблизу житлового будинку №21, в Інгульському районі м. Миколаєва», було відмовлено ФОП Івановій Оксані Володимирівні у продовженні договору оренди землі від 23.06.2015 № 10909, який було укладено на земельну ділянку (кадастровий номер 4810136900:01:085:0012) площею 98 кв.м, для обслуговування тимчасово розміщеного торгового павільйону по просп. Миру, поблизу житлового будинку № 21, відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 26.08.2024 № 32268/12.01-24/24-2 (незабудована земельна ділянка) та зобов`язано ФОП Іванову Оксану Володимирівну повернути територіальній громаді міста Миколаєва земельну ділянку, зазначену у пункті 1 цього рішення, на умовах визначених, договором оренди землі.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2024 р. позивач звернувся до відповідача через центр надання адміністративних послуг з заявою про поновлення (продовження договору оренди землі. Разом з заявою позивачем було подано відповідний комплект документів, про що адміністратором складено опис документів №19.04-06/46927/2024 від 26.11.2024 р., що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги, що наявний в матеріалах справи. 
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22.11.2024 р. №24118/6/14-29-13-02-04, згідно з даними Інформаційно-комунікаційної системи ГУ ДПС у Миколаївській області по Івановій О.В. заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на податкові органи (в т. ч. з орендної плати з фізичних осіб (код платежу 18010900), станом на 22.11.2024 відсутня.
Відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради №304/12.02.18/25-2 від 03.01.2025 р., розглянувши звернення ФОП Іванової О.В. дозвільну справу від 02.07.2019 № 000487 Миколаївською міською радою прийнято рішення № 37/158 від 04.10.2024, яким відмовлено ФОП Івановій Оксані Володимирівні у продовженні договору оренди землі від 23.06.2015 № 10909.
Відповідно до інформації Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №1273/19.04-02/25/2 від 08.01.2025 р., станом на 08.01.2024 інформація щодо прийняття рішення про поновлення договору оренди на земельну ділянку за зверненням ФОП Іванової О.В. в департаменті відсутня. Також, у вказаному департаменті зазначено, що звернення ФОП Іванової О.В. від 04.04.2023 зареєстроване за № 23010-000604168-007-03, та згідно з описом, який сформовано у Порталі адміністративних послуг Миколаївської області, до звернення 23010-000604168-007-03 від 04.04.2023 надано лист-повідомлення про поновлення договору оренди з доданим проєктом додаткової угоди. Разом з цим, Департамент повідомляє, що до звернення № 19.04-06/46927/2024 від 26.11.2024 суб`єктом не надано проєкт будь-якої додаткової угоди, а також, що за результатами розгляду звернення № 000487 від 02.07.2019 суб`єктом надання послуги прийнято рішення про відмову № 37/158 від 04.10.2024.
Також на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем подано до суду:
- дозвіл на виконання будівельних робіт №3218 від 18.06.2007 р., який виданий ПП Івановій О.В. на виконання будівельних робіт з розміщення торговельного павільйону по пр. Миру, поблизу житлового будинку №21;
- дозвіл на виконання будівельних робіт №155 від 05.05.2008 р., який виданий ПП Івановій О.В. на виконання будівельних робіт з розміщення торговельного павільйону по пр. Миру, поблизу житлового будинку №21;
- рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1359 від 27.06.2008 р. «Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом торговельного павільйону по пр. Миру, поблизу житлового будинку №21»;
- технічний паспорт на громадський будинок: торговельний павільйон за адресою: поблизу житлового будинку №21 по пр-ту Миру, м. Миколаїв, станом на 08.05.1008 р., інвентаризаційна справа №28593.
Наразі, як вказує позивач, Миколаївська міська рада протягом тривалого часу не було прийнято будь-яких рішень щодо поновлення або відмови у поновленні договору оренди, що обумовило звернення позивача до суду із заявленим позовом, оскільки останній вважає, що має право на поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі".
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання додаткової угоди до спірного договору оренди землі укладеною.
Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон України "Про оренду землі".
Наразі слід зазначити, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту: "Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі").
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Наразі господарський суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" законодавець фактично розмежував два механізми, які раніше були закладені в попередній редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме: реалізації переважного права на укладення нового договору оренди землі (який відповідно до чинних приписів Закону України "Про оренду землі" врегульовано статтею 33) та реалізації права на поновлення договору оренди землі (який регулюється субсидіарно приписами статті 32-2 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 ЗК України). Положення частин першої-п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" як до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", так і після цього залишилися схожими.
При цьому назву статті 33 Закону України "Про оренду землі" було змінено з "Поновлення договору оренди землі" на "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк", а з тексту фактично вилучено частини 6-8, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.
Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді шляхом реалізації стороною права на звернення до суду для укладення нового договору. Подібні висновки містяться в п. 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20.
Таким чином, нова редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі" на відміну від попередньої редакції цієї статті надає орендарю переважне право перед іншими особами на укладення нового договору, а не поновлення попереднього. Сторони договору оренди можуть погодити істотні умови і укласти новий договір оренди на тих самих або нових погоджених сторонами умовах, при цьому укладення нового договору у відповідності до цієї статті здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 ЗК України. Також нова редакція цієї статті вже не містить положення про можливість поновлення договору на тих самих умовах на той самий строк, яке раніше було зазначено в частині шостій цієї статті та фактично встановлювало механізм "мовчазної згоди", який (механізм) після розмежування процедур переважного права та поновлення договору оренди врегульований законодавцем саме у статті 126-1 ЗК України.
При цьому господарський суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності за результатами розгляду справи № 906/1314/21 у постанові від 23.11.2023 висловив правову позицію щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі", яку суд відповідно до статті 236 ГПК України повинен враховувати у подібних правовідносинах.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 зазначив, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
При цьому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі") тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України.
Відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Згідно із ч. 2 ст. 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Також відповідно до ч. 1 статті 126-1 ЗК України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.
Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, оскільки стаття 126-1 ЗК України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого письмовий правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до зазначеного реєстру про виключення відомостей про поновлення).
Наведене свідчить про те, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України "Про оренду землі", базується саме на положеннях статті 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
При цьому укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Натомість поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" відповідно до розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Як встановлено судом вище, фізичній особі-підприємцю Івановою О.В. в оренду передана земельна ділянка площею 98 кв.м з кадастровим номером 4810136900:01:085:0012, що розташована за адресою Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр. Миру, поблизу житлового будинку №21.
Водночас господарським судом встановлено, що договором оренди землі, який зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі Миколаївської міської ради від 23.06.2015 р. за №10909, було встановлено строк дії договору до 15.01.2020 року.
При цьому обставин того, що цей договір змінювався сторонами після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" судом не встановлено.
Згідно з абз. 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Щодо поновлення терміну дії договору оренди землі до 15.01.2025 р. суд зазначає наступне.
Оскільки договір оренди землі був укладений 23.06.2015, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23.06.2025 р. за №10909, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", то поновлення договору оренди землі, укладеного до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", здійснюється на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення.
За змістом положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству") після закінчення строку договору оренди орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, мав за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. При цьому у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови могли бути змінені за згодою сторін. Також згідно з положеннями цієї статті, у разі якщо орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
З метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі від 23.06.2015 року ФОП Іванова О.В. як користувач вищевказаної земельної ділянки, 02.07.2019 р. звернулась до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з заявою про поновлення договору оренди від 23.06.2015, до якої було зокрема додано: проект додаткової угоди до договору оренди. Вказану заяву було отримано Департаментом 02.07.2019 р. та зареєстровано за №000487.
Відтак, вказане свідчить, що ФОП Івановою О.В. своєчасно, за шість місяців до закінчення строку дії договору №10909 від 23.06.2015 р. звернулась до Миколаївської міської ради із відповідною заявою про поновлення (продовження) договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.
Разом з цим, судом встановлено, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем умов договору оренди землі. 
Також, господарський суд враховує, що відповідач ні з дати отримання листа позивача про поновлення спірного договору оренди землі від 23.06.2015 (02.07.2019 р.), ні протягом місяця та на протязі наступних 4 років до 04.10.2024 р. - до дати прийняття рішення Миколаївською міською радою про відмову у продовженні договору оренди землі, жодних заперечень проти поновлення договору не висловив, звернення позивача не розглянув, рішення Миколаївської міської ради №37/158 від 04.10.2024 р. щодо розгляду звернення позивача від 02.07.2019 р. №000487 свідчить про те, що у встановлені законом строки відповідачем не були висловлені заперечення щодо продовження договору оренди землі.
Натомість позивач продовжував використовувати спірну земельну ділянку і сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22.11.2024 р. №24118/6/14-29-13-02-04.
Крім того, у п. 38.2 постанови від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а в разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту в резолютивній частині рішення суду.
Наразі суд зауважує, що прийняття міською радою вищевказаного рішення від 04.10.2024 р. про відмову у продовженні договору оренди землі жодним чином не нівелює наявність порушеного права позивача, адже таке рішення було прийнято через 4 роки після спливу місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач більше 4 років ухилявся від укладення додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення терміну дії договору оренди до 15.01.2025 р., яка відповідно до частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" мала бути укладена в обов`язковому порядку у місячний строк з огляду на ненадання відповідних заперечень.
Наразі господарський суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Суд зауважував, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 ЦК України та статті 33 Закону про оренду землі орган державної влади чи місцевого самоврядування, власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.
Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.
Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.
Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону про оренду землі право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права.
Наразі господарським судом встановлено, що позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу.
Судом встановлено, що позивач дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, у встановлені строки повідомив орендодавця про намір продовжити орендні правовідносини з додаванням проекту відповідної додаткової угоди, орендар продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, проте відповідач не прийняв рішення про поновлення договору оренди або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору у строки, встановлені законом, тим самим відповідач порушив права позивача зволіканням від вчинення дій щодо поновлення дії спірного договору оренди. 
Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 23.06.2015 року між сторонами по справі, за умовами якої строк дії договору оренди поновлюється на 5 років до 15.01.2025 р.
Щодо вимоги позивача про поновлення терміну дії договору оренди землі до 15.01.2030 р. суд зазначає наступне.
Як зазначалось вище, передумовою для звернення орендаря до суду з вимогами про визнання укладеною додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі є саме порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди. 
Наразі слід зазначити, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом у 2024 році відповідне порушення з боку міської ради щодо направлення позивачу повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі на наступні 5 років до 15.01.2030 не могло мати місце, оскільки лише в даному судовому рішенні визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 23.06.2015 року між сторонами по справі, на 5 років до 15.01.2025 р.
При цьому лише з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили вказана додаткова угода матиме юридичну силу, що в свою чергу обумовлює настання всіх наслідків, пов`язаних з укладанням такої угоди. Відповідно, на думку суду, за відсутності такої угоди на момент звернення позивача з даним позовом у 2024 році, безпідставними є доводи позивача про порушення його прав внаслідок неукладення наступної додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 23.06.2015 р. на наступні 5 років з 15.01.2025 і до 15.01.2030 р.
Отже, суд вважає, що заявлена позовна вимога про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 23.06.2015 р. № 10909 щодо поновлення строку дії договору на подальші 5 років до 15.01.2030 р. на тих самих умовах, є передчасною.
Cуд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"). 
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.
Наразі суд не вбачає необхідності надавати оцінку решті доводам сторін, оскільки така оцінка не впливає на вказані вище висновки суду щодо невисловлення відповідачем заперечень щодо продовження/поновлення спірного договору оренди землі на строк до 15.01.2025 р. у встановленому законом порядку, та водночас передчасність доводів позивача про ухилення відповідача від укладення додаткової угоди щодо продовження вказаного договору на тих самих умовах на строк до 15.01.2030 р.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню частково.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам, що складають 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;e-mail: kancel@mkrada.gov.ua;код ЄДРПОУ 26565573) про визнання додаткових угод укладеними задовольнити частково.
2. Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 23.06.2015 року між Миколаївською міською радою (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд.20; код ЄДРПОУ 26565573) та фізичною особою-підприємцем Івановою Оксаною Володимирівною ( АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 23.06.2015 року за № 10909, в наступній редакції:

"ДОДАТКОВА УГОДА № _______
до договору оренди землі, який зареєстровано у
Миколаївській міській раді 23.06.2015 р. за № 10909
м. Миколаїв "____" ___________20__р.

Миколаївська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 26565573, що надалі іменується Орендодавець, в особі міського голови Сєнкевича О.Ф., який діє на підставі Закону України з однієї сторони, та фізична особа підприємець Іванова Оксана Володимирівна, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що надалі іменується Орендар, з другої сторони, (далі разом іменуються Сторони, а кожна окрема -Сторона), відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», п. 3.1. Договору оренди землі № 10909, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 23.06.2015 р. (далі - Договір оренди), уклали цю Додаткову угоду про нижченаведене:
1. Поновити термін дії Договору оренди на 5 (п`ять) років, до 15.01.2025 р. на тих самих умовах.
2. Всі умови вищевказаного Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.
3. Цю додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий в Орендаря.
4. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Реквізити та підписи сторін:
Орендодавець: Орендар:
Миколаївська міська рада Фізична особа-підприємець
54001, м. Миколаїв, Іванова Оксана Володимирівна 
АДРЕСА_2 код РНОКПП НОМЕР_1 
код ЄДРПОУ НОМЕР_2 адреса:  
АДРЕСА_3 
тел.: НОМЕР_3 
______________________ _____________________________
М.П. М.П."

3. СТЯГНУТИ з Миколаївської міської ради (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20; код ЄДРПОУ 26565573) через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20; код ЄДРПОУ 04056612) на користь фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 40 коп.
4. В задоволенні решти позовних вимог фізичної особи-підприємця Іванової Оксани Володимирівни відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 30.06.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та завантаженості судді Ільєвої Л.М., а також у зв`язку з перебуванням судді Ільєвої Л.М. у щорічній відпустці з 04.05.2026 по 08.05.2026 року та у відрядженні 08-09.06.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва