Справа №295/3236/26
Категорія 38
2/295/2794/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», звернувся до суду з позовною заявою, у якій зазначив, що 17.07.2025 між ним як кредитодавцем та відповідачем ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір про надання грошових коштів у кредит в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного і підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також із урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до вказаного договору позичальнику ОСОБА_1 надано грошові кошти у сумі 5000,00 грн. з виначеним терміном кредитування – 360 днів, а також обов`язком сплачувати відсотки: за ставкою 1 % - за кожен день користування коштами протягом перших 180 календарних днів; 0,87 % - за кожен день користування кредитом, починаючи з 181 календарного дня, зниженою відсотковою ставкою 0,7 % до відповідних умов.
Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника, станом на день подання позовної заяви виникла заборгованість в сумі 23 761,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - за тілом кредиту, 8761,50 грн. - за нарахованими відсотками, 10 000,00 грн. – за пенею.
Звертаючи увагу на нормативне врегулювання правовідносин, пов`язаних із підставами набуття цивільних прав та обов`язків, зокрема у зв`язку з укладенням договору позики у передбачений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб шляхом використання електронного ідентифікатора, пов`язані із цим зобов`язання у вигляді повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості, відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02.03.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та витребувано докази у АТ КБ «Приватбанк».
На виконання вимог ухвали суду 31.03.2026 скеровано інформацію, відповідно до якої, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . На вказаний рахунок 17.07.2025 було здійснено зарахування коштів у сумі 5000,00 грн., що підтверджується випискою за договором б/н за період 17.07.2025-18.07.2025.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.07.2025 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у кредит, за умовами якого остання як позичальник отримала грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування їх на картковий рахунок за реквізитами картки № НОМЕР_2 .
Умовами договору (п. 2.5.) сторони визначили, що строк користування кредитом складає 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів.
Пунктом 2.6. договору визначено, що тип процентної ставки – фіксована.
Відповідно до п.2.6.1. договору, стандартна процентна ставка становить: 1 % в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів; 0,87 % за кожен день користування кредитом та застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня.
Метою отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 2.8. договору).
Невід`ємною частиною кредитного договору є Додаток №1, який включає в себе Графік платежів, а також Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту встановлено, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором становить 23 761,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - за тілом кредиту, 8761,50 грн. - за нарахованими відсотками, 10 000,00 грн. – за пенею.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (далі - Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Стаття 12 Закону визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1 статті 3 цього Закону.
Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженою судом копією договору від 17.07.2025, підписаного електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора «8491».
Крім того, лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» підтверджує переказ коштів у сумі 5000,00 грн., здійснений 17.07.2025 о 14:52 на розрахунковий рахунок відповідача від ТОВ «Іннова Фінанс».
Отже, суд доходить висновку про виникнення між сторонами правовідносин, що випливають із договору позики.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.
Положення ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, інші розрахунки не подавались.
Надаючи оцінку змісту договору кредиту, доданим до матеріалів позову доказам, суд вважає твердження позивача щодо існування заборгованості за договором кредиту в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 5000,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі – 8761,50 грн. обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню. Загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача становить – 13 761,50 грн.
Щодо стягнення пені у розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На час розгляду справи воєнний стан є триваючим.
У пункті 18 ЦК України Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи те, що позивачем не було дотримано норм вказаного Закону України та п. 18 положень ЦК України, але здійснено розрахунок пені в період дії воєнного стану, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.
Вирішаючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
За положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1541,93 грн., який є пропорційним розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», код ЄДРПОУ 44127243, адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит від 17.07.2025 у сумі 13 761,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - за тілом кредиту, 8761,50 грн. - за нарахованими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» судовий збір у розмірі 1541,93 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов