ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 м.Дніпро Справа № 908/1683/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.,
з участю секретаря судового засідання Старини А.С.,
прокурора Рембецького В.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР СІЧ-ОЙЛ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 (головуючий в першій інстанції Дроздова С.С., повний текст складений та підписаний 21.01.2026) 
у справі за позовом Заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР СІЧ-ОЙЛ» 
про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
1. Короткий зміст вимог заяви і додаткового рішення суду першої інстанції 
У червні 2025 року заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР СІЧ-ОЙЛ» (надалі- ТОВ «Мотор Січ-Ойл») про стягнення безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровими номером 2310100000:03:030:0011 за період з 01.05.2017 по 31.08.2024 в розмірі 796830,02 грн. 
Позов обґрунтовувався тим, що ТОВ «Мотор Січ-Ойл» 25.04.2016 набуло у власність об`єкт нерухомого майна - автостоянку № 16, розташовану на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011, при цьому в період з 01.05.2017 по 31.08.2024 користувалось цією земельною ділянкою без укладеного договору оренди та без оформлення будь-якого права на землю, відповідно, не сплачувало орендної плати до місцевого бюджету, чим зберегло у себе кошти, які мало сплатити за користування землею та які на переконання позивача підлягали стягненню на підставі ст.ст.1212-1214 ЦК України в порядку кондикції.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ «Мотор Січ-Ойл» на користь Запорізької міської ради безпідставно набуті (збережені) кошти у вигляді орендної плати за використання земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 протягом періоду часу з 01.05.2017 по 31.08.2024 у розмірі 796830,02 грн та на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області - кошти, витрачені в 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 9561,96 грн. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Мотор Січ-Ойл», набувши 25.04.2016 у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: єдиний майновий комплекс автостоянки № 16, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Складська, буд.1, в силу приписів ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України набуло право користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011, на якій цей об`єкт розташований. Однак, всупереч вимогам ст.125 ЗК України, відповідач не оформив належним чином право оренди зазначеної земельної ділянки, не уклав відповідного договору оренди та не зареєстрував речове право, а тому в період з 01.05.2017 по 31.08.2024 користувався землею без достатньої правової підстави. Суд встановив, що за цей час відповідач не сплачував до місцевого бюджету плату за землю, чим зберіг у себе грошові кошти, які мав би сплатити як землекористувач. При цьому суд дослідив надані відповідачем 65 квитанцій про сплату коштів ОСОБА_1 та, проаналізувавши листи Головного управління ДПС у Запорізькій області від 22.07.2025 та від 23.12.2025, дійшов висновку, що ці кошти зараховувались податковим органом не як орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Мотор Січ-Ойл», а як погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», що виник у 2015 році на підставі податкового повідомлення-рішення № 0000101500 від 19.01.2015, відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України. Суд застосував положення Гл.83 ЦК України та кваліфікував спірні правовідносини як зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям (збереженням) майна (кондикція). Суд зазначив, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування, зобов`язаний повернути такі кошти власникові, при цьому вина набувача не має значення. Розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати суд визначив на підставі розрахунку Запорізької міської ради, здійсненого відповідно до Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок та рішень Запорізької міської ради, що за спірний період становить 796830,02 грн. 
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач у справі - ТОВ «Мотор Січ-Ойл» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимогу скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю встановлених обставин, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 сплачував грошові кошти до бюджету з власної волі, без жодних підстав, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором доручення від 28.04.2016, квитанціями у кількості 65 шт., звітами про використання коштів, розписками та показаннями свідка підтверджується, що ОСОБА_1 здійснював платежі саме за дорученням відповідача та за його рахунок, за користування земельною ділянкою у спірний період. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам активних дій відповідача щодо укладення договору оренди з позивачем у 2016-2017 роках, а також доказам звернень ОСОБА_1 до Запорізької міської ради та податкового органу про зарахування сплачених коштів. Апелянт також наголошує, що суд першої інстанції безпідставно визнав встановленим факт здійснення платежів ТОВ «Полонія», тоді як матеріали справи не містять жодного доказу оплати саме цією юридичною особою, оскільки ТОВ «Полонія» з 16.12.2015 перебуває в процедурі ліквідації у справі про банкрутство та не уповноважувала ОСОБА_1 на здійснення платежів від свого імені. Апелянт вважає, що докази відповідача у їх сукупності є більш вірогідними, ніж докази позивача, та підтверджують факт оплати за користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції має бути скасоване.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом доставки до електронного кабінету ухвали суду від 08.04.2026, не з`явився. Від ТОВ «Мотор Січ-Ойл» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому апелянт просив відкласти розгляд справи на іншу дату з метою надання відповідачу часу для подання додаткового доказу на обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, а саме: ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі № 808/3098/15. Апелянт просив клопотання про зупинення провадження у справі розглянути після надання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі № 808/3098/15. 
Присутній у судовому засіданні прокурор заперечив проти відкладення розгляду апеляційної скарги, просив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.
У ч.3 ст.2 ГПК України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад ( принципів ) господарського судочинства.
Частинами 11, 12 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За змістом п.2 ч.2 ст.202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Розглянувши подане клопотання, враховуючи засади розумності строків тривалості апеляційного провадження, можливість у даному випадку надати правову оцінку аргументам сторін та вирішити апеляційну скаргу по суті у відсутності апелянта, беручи до уваги, що апелянт у клопотанні просить відкласти розгляд апеляційної скарги не через неявку представника в судове засідання, а у зв`язку з необхідністю подання додаткового доказу на обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого ухвалою суду від 28.04.2026 відмовлено з підстав відсутності об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду іншої справи, а не через відсутність доказів відкриття апеляційного провадження у справі № 808/3098/15, виходячи з доводів апеляційної скарги та наявних у справі доказів, яких достатньо для ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги та розгляд справи за відсутності представника апелянта.
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу та відповідей на відзиви на апеляційні скарги. 
Запорізькою обласною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта є безпідставними. Прокурор зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив факт використання ТОВ «Мотор Січ-Ойл» земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 у період з 01.05.2017 по 31.08.2024 без достатньої правової підстави та без сплати орендної плати до місцевого бюджету. Прокурор наголошує, що надані відповідачем докази, такі, як договір доручення, 65 квитанцій, звіти, розписки підтверджують лише правовідносини між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та ОСОБА_1 , а не факт сплати відповідачем коштів за користування відповідачем земельною ділянкою. Ключовим аргументом є те, що згідно з листами Головного управління ДПС у Запорізькій області, сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 825653,63 грн були зараховані в рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», який виник за період 2012-2014 років на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі № 808/3098/15, а не як орендна плата за користування землею ТОВ «Мотор Січ-Ойл». Крім того, прокурор звертає увагу, що ТОВ «Полонія» з 2015 року не подавало податкової звітності, а дії податкового органу щодо зарахування коштів у рахунок погашення податкового боргу відповідають п.87.9 ст.87 ПК України. Також прокурор зазначає, що відповідач не довів належними доказами факту ухилення Запорізької міської ради від укладення договору оренди, а тому висновок суду про стягнення на підставі ст.ст.1212-1214 ЦК України 796830,02 грн безпідставно збережених коштів вважає правильним.
Присутній у судовому засіданні прокурор підтримав заперечення на апеляційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні. 
Запорізька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта не спростовують висновків суду. Позивач зазначає, що ТОВ «Мотор Січ-Ойл», набувши 25.04.2016 право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011, стало фактичним користувачем цієї земельної ділянки, однак не оформило належним чином право оренди та не сплачувало орендної плати до місцевого бюджету. Позивач наголошує, що надані відповідачем докази, зокрема, договір доручення від 28.04.2016, квитанції, звіти, розписки - підтверджують лише внутрішні правовідносини між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та ОСОБА_1 , а не факт сплати відповідачем коштів за користування земельною ділянкою. Позивач звертає увагу, що в усіх платіжних квитанціях платником зазначено ТОВ «Полонія», а не відповідача, а сплачені кошти згідно з листами ГУ ДПС у Запорізькій області зараховані в рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», який виник за період 2012-2014 років на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі № 808/3098/15. Крім того, позивач вказує, що відповідач не подавав податкової звітності за спірну земельну ділянку, а його твердження про ухилення міської ради від укладення договору оренди є необґрунтованими, оскільки належних доказів звернення з повним пакетом документів не надано. Отже, позивач вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував ст.ст.1212-1214 ЦК України та стягнув з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 796830,02 грн.
В судове засідання представник Запорізької міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом доставки до електронного кабінету ухвали суду від 08.04.2026, не з`явився. У день судового засідання від Запорізької міської ради надійшло клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 28.04.2026 відмовлено у задоволенні даного клопотання у зв`язку з пропуском строку на його подання. 
Відповідачем подані відповідь на відзив Запорізької міської ради та Запорізької обласної прокуратури, у яких апелянт вважає доводи Запорізької міської ради та прокуратури безпідставними та такими, що не спростовують аргументів апеляційної скарги. Відповідач стверджує, що саме позивач протягом тривалого часу ухилявся від укладення договору оренди земельної ділянки, незважаючи на неодноразові звернення ТОВ «Мотор Січ-Ойл» з 2016 року та надання всіх необхідних документів, а також на звернення ТОВ «Полонія» щодо припинення попереднього договору оренди. Відповідач наполягає, що між ним та Гурильовим С.Ю. було укладено договір доручення від 28.04.2016, на виконання умов якого Гурильов С.Ю. здійснював систематичні платежі за користування земельною ділянкою, які згодом відшкодовувалися відповідачем, що підтверджується звітами, розписками та зведеною таблицею витрат. Відповідач зазначає, що зазначення у платіжних квитанціях як платника ТОВ «Полонія» було вимушеним кроком для можливості ідентифікації коштів саме за спірною земельною ділянкою, оскільки договір оренди з відповідачем укладено не було. Крім того, відповідач наголошує, що за спірний період ним фактично сплачено 825653,63 грн, що перевищує заявлену до стягнення суму, а відсутність платежів у 2022 році пояснюється дією податкових пільг, встановлених на період воєнного стану. Відповідач також звертає увагу, що Гурильов С.Ю. після визнання ТОВ «Полонія» банкрутом не мав повноважень діяти від імені цього товариства, тому не міг сплачувати його податковий борг, у зв`язку з чим вважає наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності більш вірогідними, ніж докази позивача, що свідчить про необхідність задоволення апеляційної скарги.
4. Процедура апеляційного провадження
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано ТОВ «Мотор Січ-Ойл» 10-денний строк з дня її вручення для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.
ТОВ «Мотор Січ-Ойл» 20.02.2026 подано до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків, якою з урахуванням доданих до неї додатків усунуті в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Мотор Січ-Ойл» на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі № 908/1683/25 за позовом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ТОВ «Мотор Січ-Ойл» про стягнення коштів; призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, а також витребувано з Господарського суду Запорізької області матеріали вказаної справи. 
09.03.2026 матеріали справи № 908/1683/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 призначено справу № 908/1683/25 за позовом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ТОВ «Мотор Січ-Ойл» про стягнення коштів за апеляційною скаргою ТОВ «Мотор Січ-Ойл» на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 до розгляду в судовому засіданні на 14.04.2026 о 16:30 год. 
16.03.2026 від Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
17.03.2026 від Запорізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
23.03.2026 від ТОВ «Мотор Січ-Ойл» надійшли відповіді на відзиви Запорізької обласної прокуратури та Запорізької міської ради. 
Ухвалою суду від 08.04.2026 у зв`язку з відрядженням судді - члена колегії Кучеренко О.І. судове засідання відкладено на 28.04.2025 о 14:30 год.
08.04.2026 від ТОВ «Мотор Січ-Ойл» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду в апеляційному порядку адміністративної справи № 808/3098/15.
13.04.2026 від Запорізької обласної прокуратури та Запорізької міської ради надійшли заперечення на клопотання ТОВ «Мотор Січ-Ойл» пор зупинення провадження у справі. 
27.04.2026 від ТОВ «Мотор Січ-Ойл» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого 28.04.2026 в судовому засіданні відмовлено із занесенням до протоколу судового засідання. 
28.04.2026 від Запорізької міської ради надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою суду від 28.04.2026 відмовлено. 
Ухвалою суду від 28.04.2026 відмовлено також у задоволенні клопотання ТОВ «Мотор Січ-Ойл» про зупинення провадження у справі.
В судовому засіданні 28.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
18.05.2005 було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011, площею 0,8633 га, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул.Складська, 1, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.04 «для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства». 
06.12.2016 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Запорізької міської ради на вказану земельну ділянку.
Відповідно до договору оренди землі, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 18.04.2005 за № 040526100219, вказана земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Складська, 1, передавалась Запорізькою міською радою в оренду ТОВ «Полонія» для розташування платної автостоянки, що охороняється, строком на десять років, тобто до 18.04.2015. 
Відповідно до п.33 вказаного договору оренди землі, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору (п.34 договору оренди). 
25.04.2016 між ТОВ «МАСТЕР V» та ТОВ «Мотор Січ-Ойл» укладений договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 113918623101, а саме: цілісного майнового комплексу автостоянки №16, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Складська, 1. У п. 1 вказаного договору зазначено, що земельна ділянка місця розташування площею 8633 кв.м., кадастровий номер 2310100000:0,3:030:0011. Договір оренди землі від 18.04.2005 №040526100219. 
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25.04.2016 право власності на об`єкт нерухомого майна – єдиний майновий комплекс автостоянки № 16, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Складська, буд. 1 зареєстроване за ТОВ «Мотор Січ-Ойл» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 113918623101). Підставою для реєстрації права власності слугував договір купівлі-продажу від 25.04.2016 № 466, укладений між ТОВ «МАСТЕР V» та ТОВ «Мотор Січ-Ойл».
Факт розташування вказаного об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 підтверджується п.1 договору купівлі-продажу від 25.04.2016 № 466, укладеного між ТОВ «МАСТЕР V» та ТОВ «Мотор Січ-Ойл».
Відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 15.10.2024 № 11650/5/08-01-04- 01-04, за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 за період з 2016 року по теперішній час ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та інші суб`єкти господарювання податкову звітність до контролюючих органів не надавали. 
Згідно з витягом № НВ-2300106622023 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 28.11.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 становить 4856839,47 грн. 
На підставі вищезазначених документів та рішень Запорізької міської ради № 6 від 30.06.2015 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)», № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», № 26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», Запорізькою міською радою здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Мотор Січ-Ойл» земельною ділянкою площею 8633 кв.м., розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Складська, 1, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.05.2017 по 31.08.2024, у загальному розмірі 796830,02 грн. 
За даними інформаційної бази ДПС України, ТОВ «Полонія» відповідно до інтегрованої картки платника податків по коду класифікації доходів бюджету 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) за період 01.05.2017 по 31.08.2024 сплачено 825653,63 грн. 
Між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» (довіритель) та ОСОБА_1 (повірений) укладений договір доручення від 28.04.2016, за умовами якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя здійснювати платежі за користування товариством земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 до моменту укладення договору оренди землі. 
В матеріалах справи містяться звіти про використання коштів, виданих під звіт, за підписом директора ТОВ «Мотор Січ-Ойл» Гурильової М.І., розписки Гурильова С.Ю. щодо відшкодування ТОВ «Мотор Січ-Ойл» здійснених ним платежів за користування земельною ділянкою разом зі зведеною таблицею витрат, а також 65 квитанцій та лист ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.06.2025 № 20093/6/08-01-04-01-06, який адресовано адвокату Ковальській Я.М. про те, що за даними інформаційної бази ДПС України ТОВ «Полонія» відповідно до інтегрованої картки платника податків по коду класифікації доходів бюджету 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) за період 01.05.2017 по 31.08.2024 сплачено 825653,63 грн. Оскільки товариством з 2015 року не надається податкова звітність з плати за землю, відсутня можливість ідентифікувати земельну ділянку, за яку сплачує товариство. 
Відповідно до ч.1 ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. 
Відповідно ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.
Згідно з пунктами «а», «б», «в» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Право власності на землю включає право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч.ч.1-3 ст.78 ЗК України).
Суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності (п.«б» ч.1 ст.80 ЗК України).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
За приписами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч.9 ст.93 ЗК України, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (ст.96 ЗК України). 
Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Положеннями ст.21 Закону України «Про оренду землі» та п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності – це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, правовий механізм переходу права на землю пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки.
Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.327 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.
Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання, зокрема, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Частиною 1 ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч.1 ст.124 ЗК України). 
Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно зі ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України встановлено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.пп.14.1.72, 14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України).
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Статтею 1213 ЦК України унормовано, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Згідно з ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оцінку землі» та ст.289 ПК України, нормативна грошова оцінка земельної ділянки є обов`язковою при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За приписами п.п.289.1, 289.2 ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Предметом апеляційного оскарження є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності за наявності заперечень відповідача про сплату цих коштів іншою особою за дорученням відповідача. 
Апелянт стверджує, що Гурильов Сергій Юрійович сплачував грошові кошти до бюджету саме за дорученням відповідача та за його рахунок за користування земельною ділянкою у спірний період. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам активних дій відповідача щодо укладення договору оренди з позивачем у 2016-2017 роках, а також доказам звернень ОСОБА_1 до Запорізької міської ради та податкового органу про зарахування сплачених коштів. Апелянт також наголошує, що суд першої інстанції безпідставно визнав встановленим факт здійснення вищезазначених платежів платником ТОВ «Полонія», тоді як матеріали справи не містять жодного доказу оплати саме цією юридичною особою, оскільки ТОВ «Полонія» з 16.12.2015 перебуває в процедурі ліквідації у справі про банкрутство та не уповноважувала Гурильова С.Ю. на здійснення платежів від свого імені. Апелянт вважає, що докази відповідача в їх сукупності є більш вірогідними, ніж докази позивача, та підтверджують факт оплати за користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції має бути скасоване.
Запорізька обласна прокуратура вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт використання ТОВ «Мотор Січ-Ойл» земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 у період з 01.05.2017 по 31.08.2024 без достатньої правової підстави та без сплати орендної плати до місцевого бюджету. Прокурор наголошує, що надані відповідачем докази, такі як договір доручення, 65 квитанцій, звіти, розписки підтверджують лише правовідносини між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та ОСОБА_1 , а не факт сплати відповідачем коштів за користування земельною ділянкою. Ключовим аргументом є те, що згідно з листами Головного управління ДПС у Запорізькій області сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 825653,63 грн були зараховані в рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», який виник за період 2012-2014 років на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі № 808/3098/15, а не як орендна плата за користування землею ТОВ «Мотор Січ-Ойл». Крім того, прокурор звертає увагу, що ТОВ «Полонія» з 2015 року не надавало податкової звітності, а дії податкового органу щодо зарахування коштів у рахунок погашення податкового боргу відповідають п.87.9 ст.87 ПК України. Також прокурор зазначає, що відповідач не довів належними доказами факту ухилення Запорізької міської ради від укладення договору оренди, а тому висновок суду про стягнення 796830,02 грн безпідставно збережених коштів на підставі ст.ст.1212-1214 ЦК України вважає правильним.
Запорізька міська рада зазначає, що ТОВ «Мотор Січ-Ойл», набувши 25.04.2016 право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011, стало фактичним користувачем цієї земельної ділянки, однак не оформило належним чином право оренди та не сплачувало орендної плати до місцевого бюджету. Позивач наголошує, що надані відповідачем докази, зокрема, договір доручення від 28.04.2016, квитанції, звіти, розписки підтверджують лише внутрішні правовідносини між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та ОСОБА_1 , а не факт сплати відповідачем коштів за користування земельною ділянкою. Позивач звертає увагу, що у всіх платіжних квитанціях платником зазначено ТОВ «Полонія», а не відповідача, а сплачені кошти згідно з листами ГУ ДПС у Запорізькій області зараховані в рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», який виник за період 2012-2014 років на підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі № 808/3098/15. Крім того, позивач вказує, що відповідач не подавав податкової звітності за спірну земельну ділянку, а його твердження про ухилення міської ради від укладення договору оренди є необґрунтованими, оскільки належних доказів звернення з повним пакетом документів не надано. Отже, позивач вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував ст.ст.1212-1214 ЦК України та стягнув з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі 796830,02 грн.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі статтею 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підпунктами 14.1.147 та 14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Колегія суддів наголошує, що обставина відсутності укладеного договору оренди земельної ділянки між Запорізькою міською радою та ТОВ «Мотор Січ-Ойл» є безспірною та підтверджується матеріалами справи. При цьому факт розташування належного відповідачу нерухомого майна, а саме: єдиного майнового комплексу автостоянки № 16 на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:030:0011 підтверджується п.1 договору купівлі-продажу від 25.04.2016 № 466 і також не оспорюється учасниками справи. Отже, з моменту державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, ТОВ «Мотор Січ-Ойл» є фактичним користувачем спірної земельної ділянки.
Як роз`яснено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються Главою 83 ЦК України. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Зазначені правові висновки формують усталену практику та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що внесення орендної плати Гурильовим С.Ю. на виконання доручення відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову, колегія суддів вважає їх неспроможними з огляду на таке. 
Перерахування коштів особою, яка не є стороною зобов`язання, навіть за умови подальшого відшкодування цих витрат відповідачем, не змінює правової природи відносин між кредитором - Запорізькою міською радою та боржником - ТОВ «Мотор Січ-Ойл». У період з 01.05.2017 по 31.08.2024, який є спірним, відповідач не мав чинного договору оренди, а отже, законних підстав для сплати орендної плати саме в якості орендаря. Відповідачем також не подавалась податкова звітність з платежів за землю щодо спірної земельної ділянки, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.10.2024 № 11650/5/08-01-04-01-04. У наданих відповідачем розрахункових документах у підтвердження внесення платежів за землю за спірний період, платником зазначено іншу особу - ТОВ «Полонія», що унеможливлює ототожнення цих коштів з виконанням грошового зобов`язання відповідача. Таким чином, кошти, сплачені ОСОБА_1 , правомірно не були юридично ідентифіковані як плата за користування землею, внесена саме ТОВ «Мотор Січ-Ойл». 
Відповідно до ч.1 ст.528 ЦК України, на яку посилається апелянт, виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. 
Однак наведена норма передбачає можливість виконання вже існуючого зобов`язання. Натомість у спірних правовідносинах між Запорізькою міською радою та ТОВ «Мотор Січ-Ойл» у спірному періоді не існувало ані договірного, ані позадоговірного зобов`язання зі сплати орендної плати за землю, оскільки, як зазначено вище, за відсутності договору оренди така форма плати за землю не могла застосовуватися. Сплата коштів особою, яка не мала відповідного зобов`язання перед кредитором, не утворює правових підстав для припинення кондикційного зобов`язання боржника - фактичного користувача земельної ділянки. За встановлених судом першої інстанції обставин, відповідач зберіг у себе кошти у розмірі, який мав би сплатити за користування землею за звичайних умов у вигляді орендної плати, незалежно від того, чи здійснював хтось інші платежі до бюджету.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані відповідачем докази, такі як договір доручення, звіти, розписки, показання свідка, підтверджують виключно правовідносини між ТОВ «Мотор Січ-Ойл» та ОСОБА_1 . Вони не є належними доказами виконання грошового зобов`язання відповідача перед Запорізькою міською радою за користування спірною земельною ділянкою, оскільки не містять посилань на договір оренди, платника або будь-яких інших реквізитів, які б однозначно ідентифікували сплачені кошти як плату за цю земельну ділянку саме відповідачем.
Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, надані прокурором та позивачем докази є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем, оскільки вони підтверджені даними Державного реєстру речових прав, Державного земельного кадастру, офіційними листами контролюючого органу, які свідчать про відсутність оформленого права користування та про зарахування спірних платежів у рахунок погашення податкового боргу іншої юридичної особи - ТОВ «Полонія». Показання свідка ОСОБА_1 в силу ч.2 ст.87 ГПК України не можуть бути єдиним доказом на підтвердження обставин, які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються у відповідних документах, зокрема, факт сплати податків та зборів, наявність договірних відносин тощо. 
Твердження апелянта про наявність переплати та відсутність предмета спору колегія суддів вважає помилковими. Так, предметом позову у даній справі є стягнення безпідставно збережених коштів у загальному розмірі 796830,02 грн за період з 01.05.2017 по 31.08.2024. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не сплачував за цей період коштів за користування земельною ділянкою. Сплата коштів ОСОБА_1 від імені ТОВ «Полонія» не є належним виконанням зобов`язання відповідача перед позивачем. Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.12.2025 № 11773/05/08-01-19-03-05, усі сплачені ОСОБА_1 кошти зараховані в рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Полонія», який виник у 2015 році, на підставі п.87.9 ст.87 ПК України.
Щодо доводів апелянта про ухилення Запорізької міської ради від укладення договору оренди, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини, у тому числі листування 2016-2017 років, не є предметом розгляду у цій справі, оскільки позов заявлено про стягнення безпідставно збережених коштів, а не про спонукання до укладення договору або про визнання права оренди. 
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, постанова Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20) для застосування ст.1212 ЦК України немає значення, чи намагався фактичний користувач земельної ділянки укласти договір оренди. Вина особи у безпідставному збереженні коштів не є обов`язковим елементом кондикційного зобов`язання. Сам факт користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без сплати відповідної плати є достатньою підставою для застосування норм Глави 83 ЦК України. Тому незалежно від того, чи ухилялась Запорізька міська рада від укладення договору, чи ні, відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість безпідставно збереженого майна (орендної плати) за період фактичного користування.
Стосовно посилань апелянта на інформацію з Державного земельного кадастру про реєстрацію права оренди за ТОВ «Полонія» станом на 06.12.2016, колегія суддів зазначає, що цей доказ подано до суду апеляційної інстанції без належного обґрунтування неможливості його подання до суду першої інстанції, як того вимагає ч.3 ст.269 ГПК України. Крім того, наявність реєстраційного запису про право оренди за ТОВ «Полонія» в Державному земельному кадастрі не спростовує факту припинення договору оренди з 19.04.2015 та відсутності доказів його поновлення. Більше того, жодних доказів того, що ТОВ «Полонія» у спірний період мало право на володіння та користування земельною ділянкою та отримувало доходи від її використання, матеріали справи не містять. Отже, цей доказ не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції надав детальну оцінку кожному доказу, наведеному сторонами, та обґрунтував, чому надані позивачем та прокурором докази є більш вірогідними порівняно з доказами, наданими відповідачем. З такими висновками колегія суддів погоджується.
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та поданим доказам, правильно визначив фактичне використання відповідачем земельної ділянки без укладеного договору оренди земельної ділянки та без здійснення відповідної плати за землю. Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставою для скасування постановленого ним рішення про відмову в задоволенні позову щодо стягнення безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст.269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
8. Розподіл судових витрат 
Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР СІЧ-ОЙЛ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі № 908/1683/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі № 908/1683/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 08.05.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина 
Судді О.І.Кучеренко 
Т.В.Стефанів