Справа № 727/6024/26 
Провадження № 2/727/2230/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді     Чебан В.М.
при секретарі      Миронюк Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє їх представник – Танцуріна Єлизавета Вадимівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Бізнес Позика», в особі представника позивача – Танцуріної Є.В., звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18.09.2025 року між позивачем та відповідачкою було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа Договір про надання кредиту №543677-КС-003, відповідно до якого відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 23000,00 грн.
Зазначає, що відповідно до умов вищевказаного Договору строк кредитування становив 169 днів, а плата за користування кредитом була встановлена у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 1% за кожен день користування кредитними коштами.
Стверджує, що відповідачка, отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.04.2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 77970,00 грн., з яких: 23000,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту; 38870,00 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитом; 4600,00 грн. — заборгованість по комісії; 11500,00 грн. — заборгованість по штрафах.
На підставі викладеного представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» – Танцуріна Є.В. просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року в загальному розмірі 77970,00 грн., з яких: 23000,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту; 38870,00 грн. — заборгованість за процентами за користування кредитом; 4600,00 грн. — заборгованість по комісії; 11500,00 грн. — заборгованість по штрафах. А також, понесені позивачем в ході розгляду зазначеної цивільної справи судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 травня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №727/6024/26 (провадження №2/727/2230/26) за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження до судового засідання на 25 травня 2026 року. 
Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від нього до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у відсутності представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1  в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву відповідно до змісту якої просила суд провести розгляд справи у її відсутність; позовні вимоги визнала частково, зокрема в частині тіла кредиту в розмірі 23000,00 грн. В іншій частині вимог позову ТОВ «Бізнес Позика» - просила суд відмовити. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості -підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що 18.09.2025 року між відповідачкою ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «Бізнес Позика» було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа Договір про надання кредиту №543677-КС-003 (а.с.18-27), відповідно до якого позичальниці – відповідачці ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в розмірі 23000,00 грн. строком на 169 днів шляхом перерахування зазначених кредитних коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були вказані відповідачкою при укладенні вищевказаного Договору, а позичальниця зобов`язалась повернути позивачу суму кредиту у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, а також комісію за видачу кредиту.
При цьому, укладення вищевказаного Договору відбулось шляхом акцепту відповідачкою ОСОБА_1 пропозиції (оферти) (а.с.28-33) позивача із застосуванням одноразового ідентифікатора UA-882, направленого на номер телефону відповідачки НОМЕР_2 , що підтверджується наданою позивачем копією акцепту пропозиції укласти договір про надання кредиту від 18.09.2025 року (а.с.34-43).
Вищевказані умови та правила кредитування в ТОВ «Бізнес Позика» містяться також в спрямовано до суду позивачем паспорті споживчого кредиту (а.с.15-17).
На виконання умов вищевказаного Кредитного договору позивачем ТОВ «Бізнес Позика» 18.09.2025 року було перераховано відповідачці кредитні кошти в розмірі 23000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були вказані останньою при оформленні кредиту, що підтверджується долученим позивачем до матеріалів позову листом ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів від 18.09.2025 року, відповідно до якого на вищевказаний банківський рахунок відповідачки було успішно перераховано 23000,00 грн. (а.с.47).
При цьому, згідно спрямованої до суду відповідачкою ОСОБА_1 заяви остання не заперечує ані факт укладення між сторонами вищевказаного Кредитного договору, ані факту отримання нею вищевказаних кредитних коштів у розмірі 23000,00 грн.
Водночас, відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року (а.с.12-13) та довідки про стан заборгованості (а.с.14), вбачається, що відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 08.04.2026 року у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 77970,00 грн., з яких: 23000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 38870,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 4600,00 грн. – заборгованість по комісії; 11500,00 грн. – заборгованість по штрафних санкціях.
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
На підставі викладеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ « Бізнес Позика» доведено факт укладення між сторонами Договору про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року, факт надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 23000,00 грн., а також факт неналежного виконання останньою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів, у зв`язку із чим у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем за вищевказаним Кредитним договором.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог та правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, суд не може безумовно погодитися із визначеним позивачем розміром боргу відповідачки ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року, виходячи з наступного.
Так, згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
При цьому судом встановлено, що Договір про надання кредиту №543677-КС-003 був укладений між сторонами 18.09.2025 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, у зв`язку із чим до спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, підлягають застосуванню положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що нарахований позивачем штраф у розмірі 11500,00 грн. за прострочення виконання відповідачкою грошових зобов`язань за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року не підлягає стягненню, оскільки вказаний договір був укладений під час дії воєнного стану, а тому відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України відповідачка звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим зазначена сума штрафу підлягає виключенню із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 .
До подібних висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року по справі №183/7850/22 (провадження №61-14740св23).
Крім того, судом встановлено, що умовами Договору про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року передбачено сплату комісії за видачу кредиту у розмірі 4600,00 грн., однак позивачем не надано доказів фактичного надання відповідачці будь-яких додаткових чи супутніх послуг, за які справляється така комісія, а також не підтверджено погодження позичальницею конкретного переліку таких послуг та їх вартості.
При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахована позивачем комісія за видачу кредиту у розмірі 4600,00 грн. не підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 , оскільки умовами вищевказаного Договору про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року не визначено конкретного переліку додаткових чи супутніх послуг, за надання яких встановлено таку комісію, а позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного надання відповідачці будь-яких послуг, що могли б бути самостійним об`єктом оплати.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року, справа № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23).
За наведених обставин, суд вважає обґрунтованою та належним чином доведеною позивачем наявність заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року в розмірі 61870,00 грн., з яких: 23000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 38870,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, тоді як нарахований позивачем штраф у розмірі 11500,00 грн. та комісія за видачу кредиту у розмірі 4600,00 грн. стягненню не підлягають з наведених вище підстав.
При цьому, відповідачка ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження іншого розміру заборгованості, неправильності здійсненого позивачем розрахунку процентів, їх часткової чи повної сплати, а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами не спростований належними доказами та приймається судом до уваги як належний доказ розміру заборгованості.
Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року, який підлягає стягненню, на переконання суду, становить 61870,00 грн., з яких: 23000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 38870,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.
Проаналізувавши вищевикладене, оцінивши належність, допустимість та достатність наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика», в особі представника товариства – Танцуріної Є.В., до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту №543677-КС-003 від 18.09.2025 року в розмірі 61870,00 грн., з яких: 23000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 38870,00 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Крім цього, з відповідачки ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2103,30 грн. (2662,40 ? 0,79), виходячи з розміру задоволених судом позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє їх представник – Танцуріна Єлизавета Вадимівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ: 41084239, заборгованість за Договором про надання кредиту № 543677-КС-003 від 18.09.2025 року у загальному розмірі 61870,00 (шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят) гривень, з яких: 23000,00 (двадцять три тисячі) гривень – заборгованість по тілу кредиту; 38870,00 (тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят) гривень – заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ: 41084239, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2103,30 (дві тисячі сто три) гривні (тридцять) копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 22 червня 2026 року.

СУДДЯ: