КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/1461/2026
справа №361/12031/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Клочкової Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481609 від 12 жовтня 2025 року убачається, що 12 жовтня 2025 року о 22:51 годині на автомобільній дорозі М-01 Київ-Чернігів 27 км громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Maxxter Neon, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 7510ARLM 0368, результат позитивний становить 0,65 проміле. Порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Клочковою А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на поверхневий розгляд справи, без повного, всебічного, об`єктивного дослідження обставин у справі.
Зазначає, що розділ 2 Правил дорожнього руху України визначає права та обов`язки саме водіїв механічних транспортних засобів. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.
При розгляді справ цієї категорії суди повинні враховувати нормативне визначення понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб», що випливає з положень Правил дорожнього руху, а також роз`яснень, наданих у постанові Верховний Суд України у постанові Пленуму №14 від 23.12.2005. 
Скаржник вказує, що відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух двигуном, при цьому до цієї категорії відносяться транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Водночас мопед визначено як двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Із системного аналізу наведених норм випливає, що електроскутер може бути прирівняний до мопеда лише за умови, якщо його технічні характеристики відповідають зазначеним параметрам потужності двигуна.
З технічної документації на електроскутер «Maxxter Neos» убачається, що потужність його електродвигуна становить 1500 Вт, максимальна швидкість - до 45 км/год, максимальне навантаження - до 110 кг, ємність акумулятора - 20 А/год. Отже, за своїми технічними характеристиками вказаний електроскутер не належить до механічних транспортних засобів у розумінні Правил дорожнього руху.
За таких обставин особа, яка керує електроскутером із потужністю двигуна 1500 Вт, не може уважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того звертає увагу, що санкція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає накладення штрафу на водіїв із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а на інших осіб - лише накладення штрафу. Відповідно до визначення, наведеного у п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія відповідної категорії. Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 посвідчення водія є документом, що підтверджує право особи на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Матеріали справи не містять доказів отримання особою посвідчення водія будь-якої категорії. Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися лише до осіб, які мають таке право, і не може застосовуватися до осіб, які ніколи його не отримували. Отже, застосування такого виду адміністративного стягнення у цьому випадку є неможливим.
Також посилається на недопустимість результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510».
Згідно з даними роздруківки приладу «Drager Alcotest 7510» результат тесту становив 0,65 ‰. Разом з тим із цієї ж роздруківки вбачається, що останнє калібрування приладу здійснено 15 жовтня 2024 року, тоді як огляд проведено 12 жовтня 2025 року. В інструкції з експлуатації приладу передбачено необхідність проведення калібрування кожні шість місяців. Таким чином, на момент проведення огляду строк повірки приладу був прострочений, що ставить під сумнів достовірність отриманого результату.
Крім того, законодавством встановлено чіткий порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Спочатку огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, а у разі незгоди водія з результатами або відмови від такого огляду він має бути направлений до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду. Недотримання цієї процедури є істотним порушенням порядку фіксації правопорушення та ставить під сумнів допустимість отриманих доказів.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисниця - адвокат Клочкова А.О., підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисницю Клочкову А.О., суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, у зв`язку із недотриманням підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України настає відповідальність за статтею 130 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із диспозицією статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.
У відповідності до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.
Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.
Відповідно до окремих положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція):
I. Загальні положення
2. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
3. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
6. Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до пункту 1, 3 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно пункту 10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481609 від 12 жовтня 2025 року убачається, що 12 жовтня 2025 року о 22:51 годині на автомобільній дорозі М-01 Київ-Чернігів 27 км громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Maxxter Neon, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 7510ARLM 0368, результат позитивний становить 0,65 проміле. Порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України (а.с. 2).
Згідно даних чеку приладу Драгер ARLM-0368 убачається, що 12 жовтня 2025 року о 23:03 годині проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Результат проведення огляду 0,65%о. (а.с. 5).
Згідно даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння 0,65 %о. Акт огляду містить підпис ОСОБА_1 про згоду із результатом проведеного огляду (а.с. 6).
З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 жовтня 2025 року о 23:00 годині убачається, що огляд у медичному закладі не проводився (а.с. 7).
З даних довідки про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами убачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 8).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51 QM 1572 103 24 від 15 жовтня 2024 року, відповідно до якого газоаналізатор Alcotest 7510 OIML зав. №ARLM-0368 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Свідоцтво чинне до 15 жовтня 2025 року (а.с. 10).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеофайл тривалістю 2 години 20 хвилин, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, його зупинку працівниками поліції, спілкування працівників поліції, вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку із виявленими під час спілкування ознаками, проходження огляду на стан сп`яніння, результат проходження огляду, складання відповідних матеріалів про адміністративне правопорушення, ознайомлення ОСОБА_1 із складеними матеріалами.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не може уважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд зазначає про таке.
Диспозиція статті 130 КУпАП, окрім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів з ознаками алкогольного сп`яніння та їх відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Згідно з усталеною практикою, при розгляді адміністративних справ зазначених категорій і, зокрема статті 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема пункт 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Закон України «Про автомобільний транспорт» з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» тощо.
Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Однак, при цьому, норма статті 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Отже, зміна полягає у тому, що електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:
- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Такі зміни також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 керував електроскутером марки «Maxxter Neon», який згідно технічної документації має двигун потужністю 1500 Вт (1,5 кВт), за допомогою якого він приводиться у рух, максимальна швидкість якого до 45 км/год, а також призначений для перевезення людей, у тому числі пасажира.
З огляду на вищевикладене, електроскутер, яким ОСОБА_1 керував як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням яким у стані алкогольного сп`яніння настає адміністративна відповідальність, передбачена статтею 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині недопустимості результатів приладу, оскільки на момент проведення огляду пройшов шестимісячний строк з моменту останньої повірки, апеляційний суд зазначає про таке.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Стаття 27 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки, відповідно до якої калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання. Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", яке є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest", зокрема газоаналізатор "Drager "Alcotest 7510". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.
Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
З даних чеку убачається, що останнє калібрування проведено 15 жовтня 2024 року.
Огляд ОСОБА_1 проведено 12 жовтня 2025 року, тобто протягом року з моменту проведення калібрування пристрою, відтак технічний прилад «Drager Alcotest 7510 ARLM-0368» яким проведено огляд, є сертифікований.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що положення інструкції до приладу, на яку посилається скаржник, дозволяє збільшити інтервал між калібруванням, до прикладу до одного року при умові, що аналіз параметрів сенсору та інші заходи по забезпеченню безпеки здійснюються із залученням служби Drager Safety.
Отже, інструкція з використання допускає проведення технічного обслуговування приладу раз на рік.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення установленого порядку на стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, можливе у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та згодою із результатом проведеного огляду.
У разі не згоди із результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, така особа доставляється до медичного закладу.
Відповідно до даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у графі "з результатами згоден" наявний підпис ОСОБА_1 .
Крім цього, із переглянутого відеофайлу убачається, що після проведення огляду на стан сп`яніння та оголошення його результату ОСОБА_1 заперечень щодо показників приладу не висловлював. Відтак, у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд у медичному закладі.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині не можливості застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на рік, апеляційний суд зазначає про таке.
У висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23), Об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення.
Відповідно до пункту 1.10. ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Разом з тим, згідно статті 1 пункту 5) Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Україною 25.04.1974, з поправками від 28.09.2004, термін «водій» означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.п. (включно і велосипеди) або яка веде по дорозі скот, стада, упряжних, в`ючних або верхових тварин».
Стаття 54 Закону України "Про дорожній рух" передбачає, що якщо міжнародною угодою України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у законодавстві України про дорожній рух, то застосовуються правила міжнародної угоди.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, в тому числі електроскутером, є водієм транспортного засобу.
Із даних картки обліку адміністративного правопорушення убачається, що громадянин ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 17 вересня 2003 року.
Крім цього, з даних довідки про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
За установлених обставин, ураховуючи те, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні правил дорожнього руху, оскільки отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, твердження скаржника про те, що нього має бути застосовано лише стягнення у вигляді штрафу є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують на та їх правильність не впливають. Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не убачає.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Клочкової Аліни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК