Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
15 травня 2026 року Справа № 520/33205/25 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 за №222/28/78450 від 21.11.2025 про відмову у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди сержанту ОСОБА_1 .
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 36 559 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 21 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження.
Ухвалою суду залучено військову частину НОМЕР_4 у якості другого відповідача до участі в адміністративній справі №520/33205/25.
Відповідачі надали до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просять відмовити в задоволені позовних вимог.
Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Сержант ОСОБА_1 є громадянином України, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Протягом періоду дії воєнного стану, запровадженого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, він брав безпосередню участь у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Його участь підтверджується офіційними документами, виданими уповноваженими військовими частинами, зокрема довідкою військової частини НОМЕР_6 , у підпорядкуванні якої він безпосередньо виконував завдання, від 25 лютого 2025 року №179, довідкою про безпосередню участь у заходах оборони (форма 6 від 16 жовтня 2025 року №1051), журналом бойових дій військової частини НОМЕР_6 №21 за 2024 рік, відповідно до яких зазначено, що періоди його участі у бойових діях, зокрема з 21 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року на території Торецкої міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, із посиланням на конкретні бойові накази та розпорядження командування.
Згадані вище довідки є первинними документами, які відповідно до чинного законодавства, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (з наступними змінами), є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень пропорційно часу участі у бойових діях.
З метою реалізації свого законного права на грошове забезпечення, Позивач, на підставі отриманих підтверджувальних документів, звернувся до Військової частини НОМЕР_2 (Відповідач) із відповідним Рапортом про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за період з 21.09.2024 по 01.10.2024.
Військова частина НОМЕР_2 , як суб`єкт, відповідальний за нарахування та виплату грошового забезпечення, розглянула звернення Позивача та прийняла рішення про відмову у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди. Це рішення зафіксоване у листі Відповідача № 222/28/78450 від 21.11.2025.
Відповідач обґрунтовує свою відмову виключно посиланням на положення пункту 20 Наказу Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 30.09.2023 № 57 (в редакції від 18.09.2024), яке передбачає, що виплата додаткової винагороди не здійснюється військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні начальника ГУР МОУ понад один місяць. 
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі за текстом - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон №2011-XII).
Абзацом 1 ст. 9 Закону №2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі за текстом - Постанова № 168, у редакції, чиннім на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1-1 вказаної Постанови, установлено, що військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Згідно з п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» наказом Головного управління розвідки Міністерства оборони України 30 вересня 2023 року №57 затверджено Інструкцію про особливості виплати винагород військовослужбовцям Головного управління розвідки Міністерства оборони України на період дії воєнного стану (далі за текстом - Інструкція № 57, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - від 18.09.2024).
Пунктом 2 Інструкції № 57 установлено категорії військовослужбовців, яким виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України (далі - тимчасово окупована територія), на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора (із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах).
Приписами пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі за текстом - Положення № 1153/2008), передбачено випадки, за яких допускається зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання, а саме: 
1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;
2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_4 ;
3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;
4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;
5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти;
6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;
7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ, керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня, та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;
8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;
9) відрахування ад`юнкта очної (денної) форми здобуття освіти з підготовки у вищому військовому навчальному закладі, слухача або докторанта очної (денної) форми здобуття освіти з навчання (підготовки) у вищому навчальному закладі (науковій установі у системі Міністерства оборони України);
10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним за станом здоров`я до військової служби або тимчасово непридатним за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців - до звільнення з військової служби;
11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;
11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;
11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;
11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;
12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;
12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;
13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;
14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) або хворобою, отриманими в особливий період, - до їх повернення;
16) перебування військовослужбовця у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також у відпустці, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку - до закінчення відпустки для догляду за дитиною;
17) захоплення військовослужбовців в полон або заручниками, їх інтернування в нейтральні держави - до їх повернення або до визнання їх в установленому законодавством порядку безвісно відсутніми чи оголошення померлими;
18) безвісної відсутності військовослужбовців - до їх повернення або до визнання їх в установленому законодавством порядку безвісно відсутніми чи оголошення померлими;
19) зникнення військовослужбовців безвісти за особливих обставин - до їх повернення або до визнання їх в установленому законодавством порядку безвісно відсутніми чи оголошення померлими.
Як установлено судом із матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Також, із матеріалів справи та пояснень відповідача, Військової частини НОМЕР_2 , судом установлено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) позивач був відряджений до Військової частини НОМЕР_4 . 
Участь позивача в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи, в тому числі, на території Торецької міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області в період з 21.09.2024 по 20.10.2024, підтверджується також наявною в матеріалах справи довідкою від 16.10.2025 № 1051 (а.с. 9).
Відповідно до абзацу 8 пункту 2 Інструкції № 57 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора або на території держави-агресора (із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях і заходах), які ведуть розвідку із застосуванням безпілотних літальних апаратів у районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованих територіях, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора або в районах дислокації (перебування) сил і засобів противника.
Тобто, є підтвердженим факт безпосередньої участі позивача в бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення в спірний період з 21.09.2024 по 20.10.2024, що, у відповідності до положень постанови КМУ № 168, дає право позивачу на отримання за вказаний період додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн пропорційно дням участі в бойових діях. 
Судом установлено, що в спірний період позивач, перебуваючи в складі Військової частини НОМЕР_2 , перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 .
Незважаючи на те, що позивач у спірний період перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_4 , зазначена обставина не може автоматично виключати його право на отримання додаткової винагороди, якщо в спірний період він брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення.
Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 чітко встановлює, що право на додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн виникає у разі безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах із забезпечення оборони держави у відповідних районах. Жодної норми, яка б пов`язувала це право виключно з місцем штатного обліку чи перебуванням у розпорядженні, зазначена постанова не містить. 
Більше того, суд зазначає, що Інструкція № 57, на яку посилаються відповідачі, не може тлумачитися або застосовуватися таким чином, щоб звужувати обсяг прав, визначених актом вищої юридичної сили — постановою Кабінету Міністрів України. Норма про невиплату винагороди військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні понад один місяць, має застосовуватися з урахуванням мети правового регулювання — стимулювання та винагорода за реальну участь у бойових діях, а не формального кадрового статусу. 
У даному випадку встановлено, що позивач виконував бойові завдання, перебував у районі ведення воєнних (бойових) дій та залучався до заходів оборони держави в спірний період. Отже, позивач відповідає основній умові для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168. 
З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів суд дійшов висновку, що позивач у спірний період фактично брав безпосередню участь у бойових діях у районах їх ведення, що підтверджено належними документами, з огляду на це суд вважає доведеними підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за спірний період.
З матеріалів справи встановлено, що бухгалтерське обслуговування, а також виконання рішень судів у частині грошових зобов`язань щодо військової частини НОМЕР_2 здійснюється виключно через військову частину НОМЕР_4 , яка є відповідним розпорядником бюджетних коштів згідно з внутрішньою структурою Міністерства оборони України. 
Отже, саме на військову частину НОМЕР_4 буде покладено обов`язок з нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди.
При цьому суд відмовляє в задоволенні вимог про визначення конкретної суми додаткової винагороди, що підлягає виплаті, оскільки встановлення конкретного розміру грошового забезпечення виходить за межі судового захисту у цій категорії спорів та належить до компетенції органу, уповноваженого на нарахування і виплату грошового забезпечення. 
Отже, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення в цій частині. 
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 за №222/28/78450 від 21.11.2025 про відмову у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди сержанту ОСОБА_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 21 вересня 2024 року по 01 жовтня 2024 року.
Відмовити в задоволені інших вимог.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.