Справа № 420/8517/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 27.03.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради (КНП «МКЛ №10» ОМР), в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправною та скасувати постанову (довідку) № 2026-0226-1235 1049-7 від 26.02.2026 р. військово-лікарської комісії при КОМУНАЛЬНОМУ НЕКОМЕРЦІЙНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 10» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він відповідно до Довідки військово-лікарняної комісії № 40/1344 від 17.02.2024 на підставі ст. 64Б графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ: НМОУ № 402 08р. (зі змінами) був визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. 18.02.2025 ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду швеця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення. Фактично, ОСОБА_1 постійно знаходився на кухні допомагав з прибиранням, чисткою овочів та виконував інші завдання по кухні. За час проходження військової служби, а саме з 18.02.2025 по теперішній час стан здоров`я погіршився.
11.06.2025 з військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був направлений до шпиталю ім. Пірогова на консультацію до невропатолога. Після обстеження невропатологом було поставлено діагноз вертеброгенна терахомомбалия. 30.06.2025 на підставі направлення невропатолога шпиталю ОСОБА_1 було зроблено рентгенографію грудного та поперекового відділів хребта. Згідно діагнозу було встановлено обмеження на фізичні навантаження високої інтенсивності. В подальшому у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, яке пов`язане з проходженням військової служби, згідно направлення номер 184 від 21.10.2025, виданого військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд військово - лікармькою комісією для визначення ступеню придатності до військової служби. Згідно службової характеристики наданої військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 потребує лікування. З 22.10.2025 ОСОБА_1 почав проходити ВЛК в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону на базі КНП «МКЛ ном. 10» ОМР.
На підставі даної спірної довідки за 2026 рік з АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_2 перевела ОСОБА_1 до резервного батальйону як солдата резерву, військова частина НОМЕР_3 АДРЕСА_2 . 09.03.2026 ОСОБА_1 відправили до НОМЕР_4 мотопехотної бригади Краматорськ Донецька область. За постановою ВЛК № 2026-0226-1235-1049-7 від 26.02.2026 ОСОБА_1 не був направлений на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату. В спірній постанові (довідці) ВЛК № 2026-0226-1235-1049-7 від 26.02.2026 в порушення підпунктів «в», «ґ» пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 комісія зробила висновок про придатність ОСОБА_1 до військової служби.
Таким чином, огляд ОСОБА_1 проведений лікарями військово-лікарської комісії КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 10» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з порушеннями Положення № 402, тому постанова військово-лікарської комісії, оформлена Довідкою № 2026-0226-1235-1049-7 від 26.02.2026, є необґрунтованою, внаслідок чого має бути скасована, а відповідач зобов`язаний провести повторний медичний огляд позивача для визначення придатності до військової служби, із врахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 № 402, оскільки вбачається порушення саме процедури прийняття оскаржуваної довідки.
Ухвалою судді від 31.03.2026 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 а саме:
- додатків: №7 - Хірург.jpg., 8 - Паспорт 2.jpg., 9 - Паспорт 1. АДРЕСА_3 - Місце реєстрації.jpg – належної якості.
23.04.2026 від представника позивача надійшла заява (ах. №ЕС/44072/26) про долучення доказів належної якості.
Ухвалою судді від 27.04.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
25.05.2026 суд ухвалив у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Тащі М.М. (вх. №ЕС/54124/26 від 18.05.2026) про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін – відмовити.
06.05.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у кому заявник проти позовних вимог заперечує та вказує, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови. Підкреслює, що у даній справі відсутні підстави для здійснення судом оцінки прийняття військово-лікарською комісією на базі КНП «МКЛ № 10» ОМР висновку щодо придатності до військової служби, оскільки це є дискреційним повноваженням комісії.
11.05.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у який заявник на позовних вимогах наполягає.
19.06.2026 суд ухвалив витребувати у Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради інформацію та її документальне підтвердження щодо огляду ОСОБА_1 хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом та виконання загального аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки під час проходження військово-лікарської комісії, за наслідками якої складено довідку № 2026-0226-1235 1049-7 від 26.02.2026.
23.06.2026 до суду надійшла витребувана ухвалою від 19.06.2026 інформація.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_2 був направлений на ВЛК, яку проходив стаціонарно з 02.02.2026 по 26.02.2026 р.в військово-медичному клінічному центрі Південного регіону на базі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради. 
За результатами ВЛК складено довідку військово- лікарської комісії від 26.02.2026 №2026-0226-1235-1049-7. 
Згідно з довідкою ВЛК № 2026-0226-1235-1049-7 від 26.02.2026 ОСОБА_1 був встановлений діагноз М42.1.111.9. Опис діагнозу: Ускладнений розповсюджений остеохондроз. Патологічний кіфоз IV ст. Правобічний сколіоз поперекового відділу хребта. Унковертебальний артроз шийного відділу хребта. Стійкий м`язово – тонічний больовий синдром, хронічно – рецедивуючий перебіг стадія загострення. Гіпертонічна хвороба I ст.. 2 ст, III ст.. ризику. ХСН 0. Захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби. Діагноз J34.2, H.52.1. Опис діагнозу: Зміщена носова перетинка з порушенням носового дихання. Міопатія слабкого ступеня, нейроангіопатія сітківки обох очей. Захворювання, НІ, не пов`язано з проходженням війскової служби. На підставі ст.. 64в, 39в, 45б, 30в графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби.
Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого № 1694-2026 вбачаються результати лабораторних досліджень; діагностичні звіти рентгенограми; консультативні висновок лікарів.
Не погоджуючись зі спірною постановою, оскільки вважає, що медичний огляд проведено із порушенням процедури та невірним встановленням діагнозу, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. №402 (далі Положення №402).
За приписами п.1.2 глави 1 розділу І Положення №402 установлено, що військово-лікарська експертиза це, зокрема, медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня їх придатності до військової служби; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ згаданого Положення №402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний час та під час дії особливого періоду.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою, зокрема, визначення придатності військовослужбовців до військової служби, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) згідно до вимог п.1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402.
За приписами п.20.1 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні у своїй роботі керуються цим Положенням.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтва).
Постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду п.22.12 глави 2 розділу ІІ Положення №402.
При цьому, згідно п.20.2 глави 20 розділу ІІ згаданого Положення №402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Згідно до п.6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців за направленнями прямих начальників від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
У відповідності до п.6.2 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК подаються такі документи, а саме:
- направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України, попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено вдодатку 14. Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання;
- медична книжка;
- посвідчення особи (військовий квиток);
- фотокартка 3 х 4 без головного убору при амбулаторному огляді.
На осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.
Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями п.6.8 глави 2 розділу ІІ Положення №402.
За змістом абзацу 3 п.6.8 глави 2 розділу ІІ Положення №402 визначено, що під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК.
Згідно до вимог п.22.3 глави 6 розділу ІІ Положення №402 також передбачено, що дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються, зокрема, на військовослужбовців - у медичну книжку, у довідку ВЛК (свідоцтво про хворобу), картку обстеження та медичного огляду, медичну карту стаціонарного хворого п.п. «а» п.22.3 розділу ІІ згаданого Положення №402.
Отже, із аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства слідує, що за вищенаведеною процедурою медичний огляд військовослужбовців ВЛК проводиться з метою, зокрема, визначення придатності військовослужбовців до військової служби, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців та за направленням командира військової частини із зазначенням у ньому, зокрема, попереднього діагнозу та мети огляду.
При цьому, в обов`язковому порядку виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки та потребу у додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями, а надані військовослужбовцем медичні документи, які стосуються стану його здоров`я, враховуються під час формування постанов ВЛК; діагноз та постанови ВЛК записуються, зокрема, до картки обстеження та медичного огляду військовослужбовця.
Водночас, Згідно з абзацами 1-7 пункту 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Пунктом 2.2 розділу І Положення №402 визначено, що до штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Згідно з положеннями підпункту 2.5.1, 2.5.4 пункту 2.5 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Згідно з абзацами 1, 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення №402 ЦВЛК має право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
За приписами підпункту 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до абзаців 1 та 5 підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. п. 2.4 розділу І Положення №402).
Згідно з підпунктом 3.3. та 3.4 глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Вказане у сукупності свідчить про те, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення №402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Позивач пройшов медичний огляд позаштатної ВЛК, відповідно до якого визнаний придатним до військової служби.
Не погоджуючись із Постановою ВЛК та зафіксованими у ній висновками, позивач не надав доказів на підтвердження його звернення до регіональної ВЛК зі скаргою чи заявою щодо перегляду такого, як і не надав доказів звернення зі скаргою до ЦВЛК, а відтак позивач не дотримався вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду.
Втім, Положення №402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК у судовому порядку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги.
Подібне правозастосування в частині оскарження висновків штатних (позаштатних) ВЛК відповідно до Положення №402 міститься у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/20084/24 від 11.03.2026, у справі №400/8533/25 від 30.04.2026 у справі №420/17860/25 від 29.05.2026 та ін.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до приписів статті 139 КАС підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ); 
Відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Вадатурського Олексія, буд. 61а, код ЄДРПОУ 01999052).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.