ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30802/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року 
у справі №160/30802/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПРОМИСЛОВИХ ВИРОБІВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПРОМИСЛОВИХ ВИРОБІВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:: 
- форми «Р» № 0419950702 від 21.07.2025 з податку на додану вартість на загальну суму 8715991,25 грн;
- форми «Р» № 0419970702 від 21.07.2025 з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 2297400,12 грн;
- форми «Р» № 0558700702 від 08.10.2025 з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4885501,25 грн;
- форми «Д» № 0558862409 від 08.10.2025 з штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 131212,93 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийняті податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на нормах ПК України та інших нормативних актах, зроблені всупереч економічній суті господарських операцій. Позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області допущено процедурні порушення під час проведення перевірки, що полягають у несвоєчасному складенні акта перевірки та його вручення позивачу. Висновки про заниження позивачем податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідач обґрунтовує тим, що відносини ТОВ «ЗАВОД ПРОМИСЛОВИХ ВИРОБІВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» з його контрагентами: ТОВ «ЛОЗА», ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» і ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» мають нереальний характер. В той же час позивачем до перевірки надано усі первинні бухгалтерські документи для підтвердження здійснення господарських операцій, до яких не було зауважень з бокау контролюючого органу. Усі податкові накладні у період здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами зареєстровано. Визнання ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» і ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» такими, що відповідають критеріям ризиковості платника податку, відбулося після здійснення господарських операцій. Відповідач не зазначає, чи було ухвалено вироки у кримінальних провадженнях, про які йдеться в акті перевірки, та яких періодів і господарських відносин вони стосуються, до того ж позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів. В акті перевірки також не міститься зауважень щодо первинних бухгалтерських документів, складених за результатами господарської операції з ТОВ «ЛОЗА» щодо надання маркетингових послуг у 2023 році. Відповідачем не наведено норму законодавства, якою передбачено обов`язок придбання предмету дослідження для набуття права на відображення витрат щодо його придбання у податковому обліку. 
Також позивач зазначає, що не мав заборгованості зі сплати ПДФО за червень 2022 року та липень 2022 року, всі сплати податку були здійснені вчасно у порядку, встановленому чинним законодавством України. 
Висновки щодо заниження задекларованих показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік на загальну суму 1837920,10 грн позивач вважає незаконними, такими, що не відповідають фактичним обставинам. На момент укладення ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» договору оренди землі від 04.09.2018 з Дніпровською міською радою сторони керувалися рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» зі змінами, внесеними рішенням Дніпровської міської ради від 21.02.2018 № 8/30, відповідно до якого річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками цільового призначення з кодом 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості було встановлено у розмірі 2,3 відсотка нормативної грошової оцінки. Рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2022 № 3/24 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 р. № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» орендна плата, що підлягає сплаті орендарями земельних ділянок комунальної форми власності, зокрема і ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ», визначена у розмірі 1,3 відсотка нормативної грошової оцінки. Отже, позивач сплачував орендну плату за землю відповідно до вказаного рішення Дніпровської міської ради, в якому не вказано, що договори оренди землі, укладені до дати його прийняття, потребують внесення змін на підставі такого рішення на період воєнного стану. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що і акті перевірки контролюючим органом не надано оцінки господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку. Суд встановив, що позивачем до перевірки було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів. Надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Стосовно висновку відповлача про заниження позивачем податкового зобов`язання з орендної плати щодо земельної ділянки за період січень 2023 року - 17.10.2023 (дати розірвання договору оренди землі) через те, що річний розмір податкового зобов`язання визначений за ставкою 1,3%, та до перевірки не надано інформацію щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 04.09.2018, суд дійшов висновку, що оскільки умовами договору оренди землі від 04.09.2018 передбачено встановлення розміру орендної плати рішенням Дніпровської міської ради, та позивачем було сплачено орендну плату у розмірі 1,3 відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахованому відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022, підстави для прийняття Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, відсутні. 
Щодо застосування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб суд з огляду на подані позивачем документи з`ясував, що позивачем сплачений податок на доходи фізичних осіб за вказані позивачем періодли. Відповідачем не доведено, що датою фактичної несвоєчасної сплати ПДФО за червень та липень 2022 року на загальну суму 524851,68 грн було 27.07.2022, не надано доказів на підтвердження підстав для застосування до ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» штрафних санкцій у сумі 131212,93 грн, а саме: порушення позивачем строків сплати податку на доходи фізичних осіб за вказані періоди.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що суд не належним чином дослідив обставини у справі та не надав оцінки доводам контролюючого органу. Відповідач наполягає на правомірності висновків акту перевірки за викладених в акті перевірки обставин. При цьому відповідач вказує, що податкова інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючого органу, яка надається до суду, є свідченням щодо обставин вчинення господарських операцій, а тому така інформація є належним свідченням неправомірних дій з боку позивача та/або нереальності господарських операцій.
Щодо податку на доходи фізичних осіб відповідач зазначає, згідно наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдових відомостей, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, табелів обліку робочого часу, особових рахунків щодо нарахування та виплати заробітної плати, лікарняних листів, наказів про відпустки, виписок банку, тощо) та інтегрованої картки платника в АІС «Податковий блок» позивача встановлено, що в порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1. ст.57, абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, сума ПДФО у розмірі 1928010,01 грн. сплачена до бюджету з порушенням термінів сплати. На підтвердження порушення строків сплати контролюючим органом подані Деталізовані відомості встановлених фактів несвоєчасної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ».
Щодо орендної плати за землю за 2023 рік відповідач вказує, що в ході проведення перевірки встановлено невідповідність даних податкової звітності в частині визначення розміру податкового зобов`язання орендної плати за землю, зокрема ставки оподаткування умовам діючого договору оренди. Відповідач звертає увагу, що відповідно до абз.2 пп.13.1 договору оренди землі від 04.09.2018, у разі зміни розміру орендної плати у зв`язку із змінами в законодавстві або прийняттям міською радою відповідного рішення, зміни щодо орендної плати відображаються у розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка якої проведена, а в разі зменшення розміру орендної плати, і в договорі. Інформація щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 04.09.2018 до перевірки не надана.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вважаючи доводи контролюючого органу безпідставними.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2018 до 31.12.2024.
За результатами проведеної перевірки складений акт № 2495/04-36-07-02/391102693 від 30.05.2025.
Як зазначено в акті перевіркою встановлено порушення:
- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 5355671 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 3658850 грн, за 2022 рік у сумі 267107 грн, за 2023 рік у сумі 1162607 грн, за 2024 рік у сумі 267107 грн;
- п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п. 198.3 ст.198, п.199.1 та п.199.2 ст.199 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в загальній сумі 6972793 грн, в т.ч. у серпні 2021 року - в сумі 4618785 грн, у вересні 2021 року - в сумі 723085 грн, у жовтні 2021 року - в сумі 215125 грн, у листопаді 2021 - в сумі 42210 грн, у січні 2022 року - в сумі 373588 грн;
- п. 120-1.2 ст. 120-1, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 89 та п. 90 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (буде застосовано штрафну санкцію за нереєстрацію податкових накладних);
- п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та пункту 2 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 грудня 2020 року № 773) (форма № 4ДФ з 01.01.2021), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556, що призвело до подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку на загальну суму 134396643,00 грн, у тому числі: за IV квартал 2018 року - у сумі 2562000,00 грн, І квартал 2019 року - у сумі 13100000,00 грн, ІІІ квартал 2019 року - у сумі 11683643,00 грн, IV квартал 2024 року - у сумі 107000000,00 грн - не відображення сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку, з ознакою доходу « 178», за III квартал 2024 року у сумі 51000,00 грн - не відображення сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку, з ознакою доходу « 196»;
- пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16, п. 57.1 ст. 57, абз. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, що призвело до несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1928010,01 грн, у тому числі: за лютий у сумі 235818,48 грн, за березень у сумі 347828,61 грн, за квітень у сумі 385688,25 грн, за травень у сумі 433822,99 грн, за червень у сумі 422005,47 гр. та липень у сумі 102846,21 грн;
- пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п. 286.1, п. 286.2 ст. 286, п. 288.1, п. 288.4 ст. 288, п. 289.1 ст. 289 ПК України встановлено заниження задекларованих показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік на загальну суму 1 837 920,10 грн.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі акту перевірки № 2495/04-36-07-02/391102693 від 30.05.2025 прийнято, зокрема, оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- № 0419950702 від 21.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 8715991,25 грн, в тому числі, за основним зобов`язанням – 6972793 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 1743198,25 грн). 
У податковому повідомленні-рішенні зазначено, що за період фінансово-господарської діяльності платника податків серпень 2021 року – січень 2022 року встановлено порушення щодо заниження суми податкового кредиту від здійснення нереальних господарських операцій з постачальниками послуг ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ», ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» - поліпшення будівель та споруд, ТОВ «ЛОЗА» - маркетингові послуги, в результаті чого платником податків занижено податок на додану вартість у загальній сумі 6972793 грн;
- № 0419970702 від 21.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб в загальному розмірі 2297400,12 грн, в тому числі, за основним зобов`язанням – 1837920,10 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 459480,02 грн. 
У податковому повідомленні-рішенні зазначено, що за період фінансово-господарської діяльності платника податків січень-жовтень 2023 року встановлено заниження показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік на загальну суму 1837920,10 грн.
За результатами розгляду скарги позивача Державною податковою службою України прийнято рішення № 28801/6/99-00-06-01-01-06 від 03.10.2025, яким скасовано прийняті на підставі акта перевірки № 2495/04-36-07-02/391102693 від 30.05.2025 податкове повідомлення-рішення № 0419980702 від 21.07.2025, та повідомлення-рішення № 0419920702 від 21.07.2025 в частині висновків щодо заниження доходів по безтоварних господарських операціях з ТОВ «ЛОЗА» та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, № 0426532409 від 23.07.2025 у сумі 350789,57 грн, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення № 0419950702 від 21.07.2025, № 0419970702 від 21.07.2025 залишено без змін, скаргу задоволено частково.
На підставі акту перевірки № 2495/04-36-07-02/391102693 від 30.05.2025 та з урахуванням рішення Державної податкової служби України № 28801/6/99-00-06-01-01-06 від 03.10.2025 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0558700702 від 08.10.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 4885501,25 грн, в тому числі за основним зобов`язанням – 4640171 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями – 245330,25 грн. 
У податковому повідомленні-рішенні зазначено, що за період фінансово-господарської діяльності платника податків 2021-2024 рр. встановлено здійснення нереальних господарських операцій з постачальниками послуг ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ», ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» - поліпшення будівель та споруд, ТОВ «ЛОЗА» - маркетингові послуги, в результаті чого платником податків занижено податок на прибуток у загальній сумі 4640171 грн;
- № 0558862409 від 08.10.2025, яким застосовано штрафні санкцій з податку на доходи фізичних осіб в розмірі на 131212,93 грн. 
У податковому повідомленні-рішенні зазначено, що ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» несвоєчасно сплачено до бюджету узгоджене грошове зобов`язання за податку на доходи фізичних осіб у сумі 524851,68 грн, у тому числі за червень у сумі 422005,47 грн та за липень у сумі 102846,21 грн.
Не погодившись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Стосовно прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 21.07.2025 № 0419950702 та від 08.10.2025 № 0558700702, якими контролюючий орган збільшив суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, відповідно. 
Як вбачається з матеріалів перевірки ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ», висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства контролюючим органом зроблені за результатом дослідження взаємовідносин позивача з контрагентами – постачальниками ТОВ «ЛОЗА» (маркетингові послуги), ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» і ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» (поліпшення будівель та споруд) і встановленим фактом нереальності господарських операцій позивача з вказаними постачальниками. 
Стосовно ТОВ «ЛОЗА» (теперішня назва ТОВ «АТОЛІЯ») контролюючий орган зазначив, що первинні документи, що надані в ході проведення перевірки, не мають юридичної сили первинних документів у зв`язку з зазначенням у них господарських операцій, які фактично не відбулись. При цьому відповідач, посилаючись на здійснений аналіз інформаційних баз даних ДПІ та даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановив відсутність у ТОВ «ЛОЗА» наміру здійснення конкретного виду діяльності на початку створення суб`єкта господарювання, відсутність умов для зберігання, що свідчить про створення такого суб`єкта лише з метою документообігу та надання податкової вигоди іншим суб`єктам господарювання. З урахуванням вищезазначеного та за результатами дослідження наданих документів відповідачем не підтверджено факт продажу ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» в адресу ТОВ «ЛОЗА». 
Стосовно взаємовідносини позивача з ТОВ «БУДСТАРТ ПРАЙМ» щодо виконання ТОВ «БУДСТАРТ ПРАЙМ» ремонтно-будівельних робіт відповідач вказав про неможливість підтвердження наявності трудових ресурсів, що необхідні для виконання обумовленого договором обсягу будівельних робіт, що свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності зокрема, будівельно-монтажних робіт. Також згідно ЄРПН встановлено відсутність придбання субпідрядних будівельних послуг. Відповідач зазначає, що у наданих до перевірки актах та довідках на виконання будівельних робіт підприємство відображає як власні так і орендовані будівельні машини і механізми. При цьому на підприємстві, згідно наданої звітності, відсутні власні основні фонди та згідно даних ЄРПН відсутнє придбання послуг оренди будівельних машин та механізмів, які згідно наданих документів були задіяні, а саме: автобетононасосів, гідромолотів на базі екскаватору, автокранів, автомобілів-самоскидів, , кранів на автомобільному ходу. Відповідні послуги із залученням стороннього трудового ресурсу та з експлуатації основних засобів не придбавалися.
Стосовно взаємовідносини з ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» з виконання ремонтно-будівельних робіт відповідачем зазначено, що такі операції ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» неможливо підтвердити стосовно наявності трудових ресурсів, що необхідні для виконання такого обсягу будівельних робіт, що свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності зокрема, будівельно-монтажних робіт. Також зазначено, що згідно ЄРПН встановлено відсутність придбання субпідрядних будівельних послуг. У наданих до перевірки актах та довідках на виконання будівельних робіт підприємство відображає як власні так і орендовані будівельні машини і механізми. При цьому на підприємстві, згідно наданої звітності, відсутні власні основні фонди та згідно даних ЄРПН відсутнє придбання послуг оренди будівельних машин та механізмів, які згідно наданих документів були задіяні, а саме автомобілів-бортових , кранів на автомобільному ходу, апаратів піскострумних. Відповідні послуги із залученням стороннього трудового ресурсу та з експлуатації основних засобів не придбавалися.
Також відповідач посилається на те, що згідно Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ "БК ГРАНД БЬЮТІ» є фігурантами кримінальних проваджень:
№ 12020220500001710 від 18.11.2020 за ч. 3 ст. 191 КК України за фактами заволодіння бюджетними коштами за попередньою змовою групою осіб, порушеного управлінням Державного бюро розслідувань. Згідно матеріалів з метою незаконного виводу отриманих бюджетних та державних коштів в період 2019 - 2021 років, а також сприяння підприємствам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків, використовуються послуги фіктивних підприємств «транзитно-конвертаційної» групи, до складу якої зокрема входить низка фіктивних підприємств: у т.ч. ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ».
№ 42020100000000578 від 10.12.2020 за ч. 3 ст. 191 КК України порушеного прокуратурою Київської міської прокуратури. Згідно матеріалів невстановлені особи, з метою особистого протиправного збагачення, використовуючи як інструмент вчинення кримінального правопорушення направленого на заволодіння бюджетними коштами реквізити ряду юридичних осіб з ознаками «фіктивності» та «транзитності», зокрема ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ». 
Щодо висновків контролюючого органу з приводу взаємовідносин позивача з вказаними контрагентами суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про їх помилковість. 
Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
За визначенням, наведеним в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але н виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України).
Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість підлягає з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.
За приписами п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
З огляду на п.5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 (далі за текстом – П(с)БО 16 «Витрати») витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
На підставі п.7 П(с)БО 16 «Витрати» витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Відповідно до пп. «а» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
За правилами пп. «а» п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.
У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з абз.1-3 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до положень статей 183 та 184 ПК України особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання. 
В спірному випадку, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» (замовник) і ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» (підрядник) укладений договір від 12.05.2021 № 30/2021, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах цього договору ремонтно-будівельні роботи у обсязі, за цінами та на умовах, вказаних у додатках до цього договору.
Між ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» (замовник) і ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» (підрядник) укладений договір від 12.07.2021 № 42/21, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах цього договору ремонтно-будівельні роботи у обсязі, за цінами та на умовах, вказаних у додатках до цього договору.
В межах вказаних договорів ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» у періоді, що перевірявся, виконували роботи з поточного ремонту будівель та споруд, які належать позивачу на праві власності.
Факт виконання вказаними підрядниками обумовлених договорами робіт підтверджені поданими позивачем до перевірки первинними бухгалтерськими документами, щодо змісту та суті яких у контролюючого органу відсутні жодні зауваження. 
Під час перевірки контролюючим органом не встановлено, що надані під час перевірки первинні документи на підтвердження вказаних операцій оформлені з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту, не відповідають вимогам чинного законодавства. Також відповідачем не встановлено порушень при відображенні вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському обліку підприємства.
Відповідачем в ході проведення перевірки не виявлено обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з виконання ремонтно-будівельних робіти меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру). 
Як правильно зауважує позивач, в період взаємовідносин позивача з вказаними юридичними особами вони не були визнані ризиковими. На час здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» мали статус юридичної особи, платників податку на додану вартість, що свідчить про наявність у них спеціальної податкової правосуб`єктності.
В даному випадку висновки відповідача про неможливість підтвердження реальності проведення господарських операцій позивачем з вказаними контрагентами-підрядниками пов`язується контролюючим органом виключно з аналізом податкової інформації щодо цих підрядників.
Суд апеляційної інстанції вважає таку позицію відповідача помилковою, оскільки висновки контролюючого органу не ґрунтуються на вчиненні безпосередньо самих операцій, а використана контролюючим органом податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, носить лише інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. 
Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
Також, факти відсутності у контрагентів позивача певних засобів, трудових ресурсів, про які вказує відповідач, самі по собі не свідчать про нереальність господарських операцій, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами. Суд з цього приводу враховує, що чинним законодавством України не передбачено, яке конкретно майно та інші матеріальні ресурси та умови повинні бути наявні у платника податків для здійснення певної діяльності. 
Крім того, слід зазначити, що виходячи з вимог п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на інформацію щодо контрагента позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України. 
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наведені відповідачем в акті перевірки обставини жодним чином не спростовують реальності здійснення господарської операції вказаним вище контрагентами на адресу позивача у періоді, що перевірявся. Висновки контролюючого органу фактично є припущеннями, оскільки ґрунтуються виключно на аналізі інформації стосовно контрагентів позивача. 
З приводу посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ» є фігурантами кримінальних проваджень, судом встановлено, відповідачем не спростовано, що ані на час прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ані на момент розгляду даної адміністративної справи зазначені відповідачем кримінальні провадження не є завершеними, обвинувальні вироки за наслідками розслідування судом із встановленням певних фактів щодо незаконної діяльності ТОВ «БУДСТАР ПРАЙМ» та ТОВ «БК ГРАНД БЬЮТІ», в тому числі при взаємовідносинах з ТОВ «ВАТ ОЛІМП», не постановлені, тому матеріали таких кримінальних проваджень самі по собі не мають жодної доказової сили для цієї адміністративної справи. 
Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «ЛОЗА» судом встановлено, що між ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» (замовник) і ТОВ «ЛОЗА» (виконавець) укладений договір від 03.04.2023 № 4-П про надання маркетингових послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги з проведення маркетингових досліджень ринку та аналізу ринку виробників та продавців ножиць двокомпонентних для різання харчової жерсті. Договором визначено показники і критерії ножиць, обов`язок виконавця передати замовнику письмовий звіт про результати маркетингових досліджень, який має містити визначену пп. 2.3.1 п. 2.3 цього договору інформацію.
Згідно з п.4.1 договору вартість послуг за договором становить 1200000,00 грн, у тому числі ПДВ 200000,00 грн.
Замовник оплачує виконавцю 100% вартості послуг не пізніше ніж за 30 календарних днів з дня підписання акта приймання-здачі наданих послуг (пункт 4.2 договору).
30.11.2023 сторонами договору підписано акт надання послуг № 6 до договору № 4-П про надання маркетингових послуг від 03.04.2023. Також складений письмовий Звіт про результати маркетингових досліджень, з переліком виробників промислових ножиць, технічними характеристиками ножиць та описом потокової лінії для виготовлення металевих банок. 
За результатами аналізу наданих до перевірки первинних документів на підтвердження виконання вказаного договору контролюючим органом встановлено:
послуги, що були надані у вигляді аналітичних матеріалів (звітів) є відкритими та загальнодоступними у мережі Інтернет, зокрема, на сайтах виробників, у вільних каталогах продукції, контактні дані, тощо. Основною складовою частиною дослідження у звіті є опис, креслення та фото виробника промислових ножиць Soudronic, яка є на сайті Soudronic - https://soudronic.com/ та яку можна безкоштовно отримати;
інформація, яка представлена як результат «аналітичного дослідження» не є унікальною, немає ознак обробки, не містить жодних висновків, розрахунків чи рекомендацій, які б свідчили про її спеціальну підготовку;
перевіркою не встановлено будь-яких підтверджень витрат на збір, аналіз або формування відповідного контенту;
фактичне використання отриманих матеріалів у господарській діяльності платника не підтверджено;
обладнання, дослідження щодо якого проводилося, не було придбане, замовлене чи іншим чином використане;
потокова лінія для виготовлення металевих банок, що описана у письмовому Звіті про результати маркетингових досліджень, не є предметом маркетингових досліджень.
В той же час, як вбачається з матеріалів перевірки, відповідачем не наведено жодних зауважень щодо форми і змісту первинних документів, що складені за результатами господарської операції позивача з ТОВ «ЛОЗА».
За висновком відповідача сукупність фактів та обставин, які характеризують взаємовідносини ТОВ «ЛОЗА » з ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ», свідчать про те, що метою укладання договору про надання маркетингових послуг №4-п від 03.04.2023 було отримання податкової вигоди за рахунок мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість.
Стосовно таких висновків відповідача суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із обумовлених вказаним вище договором предмету та умов надання маркетингових послуг, зміст складеного позивачем та його контрагентом акту наданих послуг (разом із відповідним звітом) в повній мірі розкривають суть здійсненої господарської операції та її зв`язок з господарською діяльністю позивача. 
Наведені з цього приводу доводи відповідача є такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Враховуючи принцип свободи укладення договору, виходячи з правил ведення господарської діяльності, платник податків має право самостійно визначати обсяг робіт та послуг, який йому необхідний для забезпечення власної господарської діяльності; визначення необхідності та доцільності укладення суб`єктом господарювання певних договорів не належить до компетенції податкових органів. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили би про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували би фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків. 
Відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Таким чином, встановлені у справі обставини, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують, що господарські операції позивача з ТОВ «ЛОЗА» є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні цих операцій.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкові повідомлення-рішення № 0419950702 від 21.07.2025 та № 0558700702 від 08.10.2025 є протиправними і такими, що прийняті відповідачем безпідставно.
Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0419970702 від 21.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2023 рік на загальну суму 1 837 920,1 грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
04.09.2018 між Дніпровською міською радою (орендодавець) і ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» (орендар) укладений договір оренди землі, відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню нежитлових будівель та споруд, яка розташована по вул. Симиренківській, 4-А (Амур-Нижньодніпровський район), цільове призначення 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), з кадастровим номером 1210100000:01:278:0010. 
Згідно з пунктом 2 цього договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,9948 га. 
Пунктом 9 договору передбачено, що розмір орендної плати встановлюється рішенням Дніпровської міської ради відповідно до вимог Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 10 договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації.
У розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка якої проведена станом на 22.08.2018 розмір орендної плати розраховано як 2,3 відсотки нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:278:0010 178473130,11 грн, та становить 4104881,99 грн.
Відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 13/27 від 06.12.2017 зі змінами, внесеними рішенням Дніпровської міської ради № 8/30 від 21.08.2018, річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками цільового призначення з кодом 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, було встановлено у розмірі 2,3 відсотки нормативної грошової оцінки.
Рішенням Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» внесено зміни в частині додатка 1 (ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю), відповідно до яких річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками цільового призначення з кодом 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, було встановлено у розмірі 1,3 відсотки нормативної грошової оцінки.
Пунктом 2 рішення Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022 визначено, що це рішення набуває чинності з 01.01.2023 та діє тимчасово, протягом дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», зі змінами, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та 12 місяців після місяця, в якому буде припинено або скасовано воєнний стан на території України.
Відповідно до матеріалів перевірки контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання з орендної плати щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:278:0010 за період січень 2023 року - 17 жовтня 2023 року (дата розірвання договору оренди землі) через те, що річний розмір податкового зобов`язання визначений за ставкою 1,3%, і до перевірки не надано інформацію щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 04.09.2018.
За висновком відповідача ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» порушено пп.271.1.1 п. 271.1 ст. 271, п.286.1 п.286.2 ст.286, п.288.1, п.288.4 ст. 288, п.289.1 ст.289 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження задекларованих показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 рік на загальну суму 1 837 920,10 грн.
В даному випадку позиція контролюючого органу полягає в тому, що незважаючи на те, що рішенням Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022 внесені зміни до рішення міської ради від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста», відповідно до яких річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками цільового призначення з кодом 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, було встановлено у розмірі 1,3 відсотки нормативної грошової оцінки, відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки від 04.09.2018 не внесені. 
З приводу таких висновків відповідача суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про їх помилковість. 
Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.288.4 ст.288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Відповідно до ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
В спірному випадку за змістом п.9 укладеного позивачем з Дніпровською міською радою договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати встановлюється рішенням Дніпровської міської ради відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Ані вказаним пунктом договору, ані іншими положення договору оренди не визначено механізму (порядку) зміни розміру орендної плати, зокрема, не встановлено умов, які б в випадках, збільшення або зменшення орендної плати за відповідним рішенням міської ради, передбачали обов`язкове внесенням змін до цього договору у відповідній частині. 
Таким чином, враховуючи зміст договору оренди, укладеного між позивачем та Дніпровською міською радою, а також подальшу поведінку сторін за цим договором (зокрема, відсутність заперечень щодо тлумачення змісту договору), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про досягнення згоди на зміну розміру орендної плати в односторонньому порядку шляхом прийняття рішень Дніпровською міською радою без укладання додаткових угод.
Дніпровська міська рада, як орендодавець, не визнавала неправильною сплату позивачем орендної плати відповідно до розмірів, встановлених у відповідних рішеннях міської ради, в тому числі в рішенні Дніпровської міської ради № 3/24 від 13.07.2022. 
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені вище обставини, покладені відповідачем в основу висновку про заниження орендної плати під час її нарахування на підставі рішення Дніпровської міської ради, не є свідченням порушення позивачем вимог законодавства, що регулює відносини оренди землі і сплати орендної плати.
За таких підстав суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення – рішення № 0419970702 від 21.07.2025.
Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0558862409 від 08.10.2025, яким за порушення ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16, п. 57.1 ст. 57, абз. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 131212,93 грн. суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до матеріалів перевірки з урахуванням рішення Державної податкової служби України № 28801/6/99-00-06-01-01-06 від 03.10.2025 станом на 27.05.2022 заборгованість з податку на доходи фізичних осіб із сум нарахованої заробітної плати, яка була вже виплачена працівникам ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ», складала 1069243,15 грн, у тому числі: за лютий у сумі 235818,48 грн, за березень у сумі 347828,61 грн, за квітень у сумі 385688,25 грн, за травень у сумі 99907,81 грн.
Загальна сума заборгованості за період з 27.05.2022 по 27.07.2022 складала, зокрема, за червень на суму 422005,47 грн та липень на суму 102847,00 грн. Станом на 27.07.2022 ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» остаточно та у повному обсязі було погашено заборгованість з податку на доходи фізичних осіб з сум нарахованої та раніше виплаченої заробітної плати працівникам ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ».
Вказуючи, що приписи пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не розповсюджуються на податкові періоди, зокрема, червень 2022 року та липень 2022 року, до позивача застосовано штрафну санкція у сумі 131212,93 грн. відповідно до ст. 125-1 ПК України.
Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Згідно з абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до п.125-1.1 ст.125-1 ПК України ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідно до п.125-1.2 ст.125-1 ПК України ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
В спірному випадку висновок відповідача про порушення ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ», порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1. ст.57, абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України зроблений з аналізу наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдових відомостей, відомостей нарахування та виплати заробітної плати, табелів обліку робочого часу, особових рахунків щодо нарахування та виплати заробітної плати, лікарняних листів, наказів про відпустки, виписок банку, тощо) та інтегрованої картки платника в АІС «Податковий блок».
В той же час, до позовної заяви додано копії платіжних доручень на підтвердження здійснення сплати ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» ПДФО за червень 2022 року - 02.06.2022, 07.06.2022, 13.06.2022, 17.06.2022, 21.06.2022, 22.06.2022, 23.06.2022, 30.06.2022, 04.07.2022, 07.07.2022, за червень-липень 2022 року 09.06.2022, за липень 2022 року - 30.06.2022, 04.07.2022, 05.07.2022, 07.07.2022, 08.07.2022, 13.07.2022, 15.07.2022, 20.07.2022, 22.07.2022, за травень 2022 року - 07.06.2022, за лютий-травень 2022 року - 27.07.2022. 
У цих платіжних дорученнях міститься інформація про призначення платежу, зокрема, вид доходу та період, за який сплачується відповідний податок.
З огляду на зміст вказаних платіжних доручень суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про недоведення відповідачем, що датою фактичної сплати ПДФО за червень та липень 2022 року на загальну суму 524851,68 грн було 27.07.2022.
Виходячи з таких обставин, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до ТОВ «ЗПВ «ДНІПРОВСЬКИЙ» штрафних санкцій у сумі 131212,93 грн, отже податкове повідомлення-рішення № 0558862409 від 08.10.2025 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не доведено порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі №160/30802/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров