Номер провадження: 22-ц/813/3069/26 
Справа № 947/35871/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Бескровного Я.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі за текстом - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги тим, що 17.04.2024 року укладено з ОСОБА_1 договір про відкриття кредитної лінії №1382-3148 в електронній формі, за яким остання отримала кредит у сумі 15000 грн на 300 днів зі сплатою щоденно 1,5 %.
Натомість, ОСОБА_1 у визначений договором строк грошові кошти не повернула, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 65607,98 грн, яка складається з: 15000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 50607,98 грн – заборгованість по процентам. З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 65607,968 грн та вирішити питання про судові витрати.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2025 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1382-3148 від 17.04.2024 року у сумі 15000 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 553,76 грн; у задоволенні решти вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2025 року, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суд із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що умови договору щодо визначення розміру відсоткової ставки, підписані ОСОБА_1 , не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України, а тому позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6 та 10.2 кредитного договору) протягом строку кредитування, що визначені в п. 4.9 кредитного договору.
При цьому, скаржником зауважується, що на дату укладення кредитного договору від 17.04.2024 року діяли законодавчі обмеження, згідно з якими максимальним розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,50 % та договір укладено саме у перехідний період (з 24.12.2023 року по 22.04.2024 року), тому встановлена у договорі денна процентна ставка відповідача чинним вимогам законодавства та не перевищувала передбаченого граничного значення. Так, станом на дату укладення договору 17.04.2024 року денна процентна ставка складала 1,388%.
Також скаржником стверджується, що з наданого розрахунку заборгованості вбачається його відповідність вимогам Закону та узгодження з умовами кредитного договору, з даного розрахунку вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих непогашених відсотків відповідачем. 
Своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України учасники справи не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи частково заявлені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу кредиту за договором про відкриття кредитної лінії № 1382-3148 укладеним у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 15000 грн. є законною та обґрунтованою.
Судом при цьому також зауважено, що договір про відкриття кредитної лінії №1382-3148 в електронній формі, укладений 17.04.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5 щодо максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1%. Отже умови договору щодо встановлення денної процентної ставки мають відповідати ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка вступила в дію з 24.12.2023 року.
Як встановлено судом, пунктом 4.15 та 4.12 договору №1382-3148 передбачена денна (стандартна) процентна ставка, яка складає 1,38%, а п. 4.6 договору – 1,5%, що не відповідає та суперечить нормам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, суд з огляду на викладену правову позицію Верховного Суду у постанові від 10.01.2024 року у справі № 727/5461/23, відповідно до норм ч. 5 ст. 12 України «Про споживче кредитування», ст.ст. 27, 215, 216, 236, 1057-1, дійшов висновку, що умови п. 4.6, 4.12 та 4.15 договору про відкриття кредитної лінії №1382-3148 від 17.04.2024 року щодо визначення денної процентної ставки у розмірі 1,38 % та 1,5% є нікчемними.
Суд, визнавши нікчемність вказаного пункту договору про надання фінансового кредиту в частині встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,5%, не застосовує нарахування процентів за користування кредитом виходячи з розміру максимальної процентної ставки 1%, встановленого Законом України «Про споживче кредитування», оскільки в силу нікчемності вказаних умов пунктів 4.6, 4.12 та 4.15 договору, проценти є неузгодженими, а отже, не підлягають нарахуванню та стягненню.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та з огляду на доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Окрім того, відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 17.04.2024 року уклала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договір про відкриття кредитної лінії № 1382-3148, підписавши вказаний договір за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора С2723, за умовами якого отримала кредиту у розмірі 15000,0 грн. 
Тобто, даний договір підписаний сторонами у порядку визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Дійсність договору у встановленому законом порядку не спростована.
Визначений умовами договору розмір кредиту перераховано 17.04.2024 року на картку ОСОБА_1 за допомогою платіжної системи LiqPay, платіж № 2451202334, згідно довідки про видачу коштів за кредитним договором № 1382-3148.
Згідно п. 4.4 базовий період складає 14 календарний днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
У пункті 4.9 договору сторонами визначено строк на який надається кредит позичальнику – 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту – 10.02.2025 року.
При цьому, зі змісту укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору вбачається також обумовлення сторонами порядок сплати процентів за користування наданим кредитом та їх розмір, а саме згідно п. 4.5 сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п 4.7 договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язується здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) даті, які є останніми днями відповідних базових періодів. 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту а кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строк дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).
Денна процентна ставка відповідно до п. 4.12 договору становить на дату укладення цього договору 1,388 %. 
Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього договору складають 62460,66 грн та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту.
У п. 4.15 договору міститься наведення формула розрахунку денної процентної ставки, яка становить 1,388%. 
Відповідно, з наведеного в своїй сукупності вбачається, що сторонами обумовлено розмір кредиту, строк кредитування а також порядок нарахування процентів за користування кредитом. При цьому, матеріалами справи також підтверджено й факт надання кредиту ОСОБА_1 у визначеному умовами договору розмірі, шляхом перерахування на банківський рахунок.
Умови укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» також передбачено й нарахування процентів за користування кредитними коштами та визначений їх розмір, що становить: стандартна процентна ставка – 1,5%; денна процентна ставка згідно п. 4.15 – 1,388%.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення нікчемним пункту договору про надання фінансового кредиту в частині встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,5%, виходячи з встановленого розміру максимальної процентної ставки 1%, Законом України «Про споживче кредитування», а тому в силу нікчемності вказаних умов пунктів 4.6, 4.12 та 4.15 договору, проценти є неузгодженими та відповідно не підлягають нарахуванню та стягненню, з огляду на наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, яким доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, згідно якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Вищезазначений договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено 17.04.2024 року, тобто як правильно зазначено судом першої інстанції, після набуття законної сили зазначених положень щодо внесення змін до п. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» в частині розмір денної процентної ставки.
Натомість, положеннями п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
Тобто, з огляду на викладене, розмір денної процентної ставки повинен становить перші 120 днів (з 24.12.2023 року по 22.04.2024 року) – максимальна процентна ставка не більше 2,5 %; наступні 120 днів (з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року) – не більше 1,5 %; з 21.08.2024 року – не більше ніж 1%.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за зазначити, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом в межах встановленого вищевказаними положеннями ЗУ «Про споживче кредитування» розміру денної процентної ставки в період, починаючи з 17.04.2024 року по 20.08.2024 року відповідно. Надалі, як вбачається з розрахунку, з 21.08.2024 року по 10.02.2025 року позивачем нараховувалися проценти у розмірі 1,5 %, що суперечить вказаним положенням ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». 
У постанові від 13.02.2019 року у справі № 753/23979/15-ц Верховним Судом зазначено, що «належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором, як позивача, так і відповідача), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з відповідача становить 45642,98 грн, який складається з: 19542,98 грн (за період з 17.04.2024 року по 21.08.2024 рок) + 26100,0 грн (за 174 днів по процентній ставці 1%). 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання позовної заяви ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжної інструкцією № 140462 від 19.09.2025 року.
За подання апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжної інструкцією № 9772 від 05.12.2025 року.
Відповідно, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для частково задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 5571,50 грн (92% від розміру заявлених позовних вимог).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
З огляду на положення п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованими відсотками та стягнення судових витрат - скасувати. 
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26. Офіс 407) прострочену заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 45642 ( сорок п`ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 98 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26. Офіс 407) судові витрати, які складаються з судового збору, понесеного у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5571 (п`ять тисяч сімдесят одна) грн 50 коп.
В решті судове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 04 травня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді М.М. Драгомерецький 

С.М. Сегеда