печерський районний суд міста києва

Справа № 757/55599/24-ц 
пр. 2-2747/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва 
в складі: головуючого - судді Козлова Р.Ю.,
при секретарі Іваненку С.С.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що 26 червня 2018 року у Печерському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1523.
У шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року шлюб між сторонами був розірваний.
Після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина залишилася проживати разом з позивачкою і знаходиться на її утримані. Позивачка вказує, що відповідач кошти на утримання дитини надавав до травня 2024 року. Проте після травня дитина перебуває на повному утриманні позивачки, відповідач припинив матеріально утримувати дитину. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість в силу матеріального стану та стану свого здоров`я надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.
У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
В матеріалах справи наявні письмові пояснення представника відповідача, відповідно до змісту яких представник зазначає про неможливість відповідача сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі, а також те, що сума заявлена до стягнення є необґрунтованою та недоведеною позивачкою. Відтак відповідач не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. щомісяця. 
Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши зміст поданих сторонами заяв по суті позову, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому рішення суду було розірвано.
На момент вирішення даного спору позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.
У шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після припинення відносин між сторонами дитина залишилася проживати разом з позивачкою, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовано.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що після припинення шлюбних відносин між сторонами дитина залишилася проживати разом з позивачкою і знаходиться на її утримані. Позивачка вказує, що відповідач кошти на утримання дитининадавав до травня 2024 року. Проте після травня дитина перебуває на повному її утриманні, відповідач припинив матеріально утримувати дитину. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість в силу матеріального стану та стану свого здоров`я надавати матеріальну допомогу своїй дочці у розмірі 10 000 грн. 
У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. 
Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України).
У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 22 листопада 2025 року. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 22 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано.
Крім того, суд визначаючи до стягнення вказаний розмір аліментів, враховує наявність у відповідача на праві власності рухомого, нерухомого майна та виписку з рахунку « ОСОБА_4 », з якого вбачається, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. 
Також суд вважає необхідним звернути увагу на те, що матеріалах справи наявний Договір №11 про надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти від 25 грудня 2024 року. Згідно п. 3.1.1.даного договору , вартість освітніх послуг складає 13 000 грн. Таким чином підписуючи даний договір, відповідач був готовий, а отже і мав фінансову можливість сплачувати дану суму за перебування дочки ОСОБА_5 у закладі дошкільної освіти. Доказів, які б свідчили, що з цього часу у відповідача погіршилось матеріальне становище суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 10 000 грн. на місяць. 
Оскільки судом задоволено позов а позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. судом не компенсуються, оскільки стороною позивача не надано документального підтвердження того, що такі витрати реально понесені. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 84,110,112, 113, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2,10,76-81, 141-142, 200, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд - 

В И Р І Ш И В :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідент.номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідент.номер НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 22 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідент.номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідент.номер НОМЕР_2 ), аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 гривень починаючи з 22 листопада 2025 року у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідент.номер НОМЕР_1 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Повне рішення суду складено 17 лютого 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя