СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Харків Справа № 905/1110/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.
при секретарі судового засідання , Погребняк А .М.,
за участі представників сторін,
позивача, Пясецький Д. В .,
відповідача , Мамонов Д. В .,
інших, не прибули, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача , за вх. №590 д/1 на рішення господарського суду Донецької області від "23" лютого 2026 р. ( 05.03.2026,суддя Паляниця Ю. О. )  у справі №905/1110/25  
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» , м.Київ, 
до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» , Донецька область, м.Краматорськ, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, 
про стягнення 657044608,79 грн 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м.Краматорськ про стягнення коштів в розмірі 657044608,79 грн, в тому числі: основний борг – 656882637,73 грн, 3% річних – 161971,06 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до п.7 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на нього було покладено спеціальний обов`язок до 30.04.2023 (включно) постачати природний газ споживачам, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво-важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, до яких, зокрема, належить Слов`янська теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго». На виконання вказаного Положення в період з 17.11.2022 по 31.12.2022 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 667865705,45 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Проте, оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково, в розмірі 10983067,72 грн, що свідчить про наявність у нього заборгованості в сумі 656882637,73 грн, на яку позивач нарахував 3% річних.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.02.2026 р. у справі було позовні вимоги задоволено .
Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції судовим рішенням, апелянт звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою в якій просить скасувати рішення по справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з з порушенням норм процесуального права. Не погоджується з висновком суду, що справа № 905/1110/25 та справа № 905/998/23 мають різні підстави позову, а тому клопотання відповідача про закриття провадження у справі безпідставно було не задоволено судом першої інстанції. Крім того просить відстрочити сплату судового збору.
Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 р. задоволено клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору та відстрочити відповідачу сплату судового збору в розмірі 1 271760,00 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача , за вх.№590 д/1 на рішення господарського суду Донецької області від "23" лютого 2026 р. у справі №905/1110/25, встановлено учасникам справи строк до 15.04.2026 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи, витребувано матеріали оскарження по справі з Господарського суду Донецької області.
Відповідно до приписів частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану було продовжено.
Відповідно до наказу Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 №03 «Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» встановлено особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема:
- тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду;
- запроваджено з 01.04.2022 роботу Східного апеляційного господарського суду у віддаленому режимі. Режим роботи суду може бути змінений з урахуванням об`єктивних обставин загострення збройної агресії (у тому числі ведення бойових дій) на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду;
- рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua;
- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку. У разі відсутності об`єктивної можливості дотримання приписів процесуального законодавства та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідні дії здійснювати після усунення обставин, що зумовили таку неможливість.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого у статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
06.04.2026 через систему Електронний суд від позивач по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
14.04.2026 через систему Електронний суд від апелянта надійшов відповідь на відзив.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 р. розгляд справи призначено на 25.05.2026 р.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.06.2026 .
05.06.2026 від апелянта через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення по справі .
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу Укрїни, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, додаткові пояснення, заслухавши представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне. 
Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.
Згідно з приписами статті 11 вказаного закону з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» та Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 06.03.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі Положення ПСО у відповідній редакції), яке згідно з п.1 визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.
Згідно з п.4 Положення ПСО на суб`єктів ринку природного газу покладаються, зокрема, такі спеціальні обов`язки:
на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - щодо продажу природного газу операторам газорозподільних систем на умовах, передбачених пунктом 6 цього Положення (підпункт 2);
на суб`єкта господарювання, що здійснює функції постачальника «останньої надії» (далі - постачальник «останньої надії») - щодо забезпечення постачання природного газу окремим споживачам на умовах, передбачених пунктом 7 цього Положення (підпункт 3);
на НАК «Нафтогаз України» - щодо забезпечення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», у тому числі як постачальника «останньої надії», ресурсом природного газу, необхідним для забезпечення виконання спеціальних обов`язків згідно з цим Положенням, на умовах, передбачених пунктом 8 цього Положення (підпункт 4).
11.05.2022 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №05/2022-ПОН, згідно з пунктом 1.1 якого цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому обсягів природного газу, необхідних для забезпечення виконання спеціальних обов`язків відповідно до Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 №489) (далі Положення).
Продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ, в порядку, погодженому сторонами у цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені цим договором. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання споживачам природного газу в рамках виконання функції постачальника «останньої надії» з урахуванням вимог Положення. Покупець зобов`язаний постачати природний газ споживачам, що не належать до категорії побутових споживачів та виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, згідно з переліком, який затверджується центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень (п.п.1.2, 1.3 договору №05/2022-ПОН від 11.05.2022).
За правилами п.1.4 укладеного сторонами правочину за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України.
Згідно з п.2.1 договору №05/2022-ПОН від 11.05.2022 (в редакції додаткової угоди №1 від 13.10.2022) продавець передає покупцю з 01.05.2022 до 30.04.2023 (включно) газ в обсязі до 200000 тис. куб. м.
Відповідно до п.4.1 вказаного договору ціна газу за 1000 куб. м за договором становить 32000 грн (з урахування податку на додану вартість, та без урахування плати за транспортування магістральними газопроводами до внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи).
Оплата за газ здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця на підставі актів приймання-передачі. Розрахунок за фактично переданий газ повинен бути проведений покупцем не пізніше 90 (дев`яносто) календарних днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі газу, який є підставою для розрахунків. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до цього договору газ, повинен бути проведений не пізніше 31.12.2023 (п.п.5.1, 5.2 договору №05/2022-ПОН від 11.05.2022 з урахуванням змісту додаткової угоди №2 від 16.12.2022).
Згідно з п.11.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди №1 від 13.10.2022) він набуває чинності з моменту його підписання. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України та на виконання вимог Положення, умови договору поширюються на відносини, що фактично склалися між сторонами до його укладення, а саме з 01.05.2022 та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення, а в частині передачі природного газу покупцю до 30.04.2023 включно.
На виконання умов договору №05/2022-ПОН від 11.05.2022 сторонами було підписано акти приймання-передачі газу на загальну суму 870398344,32 грн:
- №11-ЗС від 30.11.2022 на суму 193968559,04 грн з ПДВ;
- №12-ЗС від 31.12.2022 на суму 676429785,28 грн з ПДВ.
Разом з тим, наказом №385 від 14.11.2022 Міністерства енергетики України затверджено Перелік споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України. До вказаного переліку віднесено Слов`янську теплову електричну станцію Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (код ЄДРПОУ 23343582) ЕІС код 56ХО0000N9JG600Y.
Як вказує позивач, на виконання вимог Положення ПСО, у листопаді та грудні 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі Слов`янської теплової електричної станції поставлявся природний газ.
На підтвердження належного виконання позивачем обов`язків з постачання природного газу і прийняття такого газу відповідачем були надані підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 667865705,45 грн, а саме:
- №15647 від 30.11.2022 на суму 145194221,57 грн з ПДВ;
- №17299 від 31.12.2022 на суму 522671483,88 грн з ПДВ.
В рахунок погашення вищевказаної заборгованості відповідачем здійснено платежі на загальну суму 10983067,72 грн, на підтвердження чого позивачем надано інформацію, отриману від Акціонерного товариства «Ощадбанк» щодо таких оплат: 09.02.2023 на суму 5122785,97 грн, 13.02.2023 на суму 4018188,73 грн, 15.02.2023 на суму 1842093,02 грн.
Між сторонами не існує спору щодо постачання позивачем природного газу відповідачу та щодо часткової сплати відповідачем вартості отриманого природного газу.
Однак, відповідач вважає, що у нього відсутнє зобов`язання щодо оплати відповідних обсягів газу, оскільки вартість отриманих обсягів, на його думку, має бути компенсована в порядку норм постанови №1194 від 03.12.2020 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки».
Наразі, оскільки позивач вважав, що у правовідносинах з відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» діяло як постачальник «останньої надії» на підставі типового договору постачання природного газу, то у 2023 році звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про стягнення основного боргу у розмірі 656882637,73 грн, 3% річних у розмірі 5160672,04 грн та інфляційних втрат у розмірі 15863196,76 грн.
За результатами розгляду справи №905/998/23 суди дійшли висновку, що постачання природного газу Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» (як споживачу) у період з 17.11.2022 до 31.12.2022 відбувалося не за правилами та не у порядку постачання постачальником «останньої надії», а є наслідком виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України, з огляду на віднесення товариства до Переліку споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України.
Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до відповідача в порядку норм статті 530 Цивільного кодексу України з вимогою №119/4.2.2-67892-2025 від 09.09.2025 про сплату заборгованості за спожитий природний газ в сумі 656882637,73 грн протягом 7 днів з дня отримання вимоги.
Оскільки відповідач вказану вимогу не задовольнив, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що за змістом заявлених позовних вимог і наявних у матеріалах справи документів право позивача на отримання заявленої до стягнення заборгованості ґрунтується на тому, що відповідний обсяг газу був отриманий відповідачем, що підтверджено актами приймання-передачі газу, а також зверненням позивача до відповідача з вимогою про оплату заборгованості в порядку норм статті 530 Цивільного кодексу України.
Проте судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. (ч. 1 ст.509 ЦК України)
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. ( ч.2 ст.509 ЦК України) .
За приписами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: зокрема, договори та інші правочини; інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. ( ч.3 ст.11 ЦК України)
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. ( ч.4 ст.11 ЦК України)
З тексту позовної заяви убачається, що позивач своє право на отримання заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 657 044 608.79 грн у тому числі основний борг – 656 882 637, 73 грн, три відсотка річних – 161 971,06 грн , обґрунтовує тим, що відповідний обсяг газу був отриманий відповідачем, що підтверджено актами приймання-передачі газу, а також зверненням позивача до відповідача з вимогою про оплату заборгованості в порядку норм статті 530 Цивільного кодексу України та відмовою останнього від проведення оплати.
Як встановлено судом першої інстанції в провадженні господарського суду Донецької області перебувала справа № 905/998/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про стягнення боргу у загальній сумі 677906506,53 грн у тому числі основний борг у сумі 656882637,73 грн, 3% річних у сумі 5160672,04 грн та інфляційні втрати у сумі 15863196,76 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у справі № 905/998/23 зазначав про те, що за відсутності постачання природного газу іншим постачальником між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії» та ПАТ «Донбасенерго» як споживачем укладено Типовий договір постачання природного газу, на підставі якого позивач поставив відповідачу природний газ у період з 17.11.2022 по 30.12.2022. Часткова неоплата з відповідним простроченням відповідачем послуг постачання природного газу у вказаний період стала підставою для звернення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до господарського суду з цим позовом.
Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2024, у позові відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2024 у справі №905/998/23 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково; рішення господарського суду Донецької області від 13.12.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2024 у справі №905/998/23 скасовано; справу №905/998/23 передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 по справі №905/998/23 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго про стягнення 677906506,53 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постачання природного газу відповідачу відбулося не за Типовим договором постачальника «останньої надії», а відповідно до Постанови КМУ №222. Тобто, постачання газу здійснювалося в межах спеціальних обов`язків, які були покладені на позивача державою. Оскільки цей порядок передбачає компенсацію витрат постачальнику з боку держави, а не безпосередню оплату від споживача, суд дійшов висновку, що позивач не мав законних підстав вимагати стягнення боргу безпосередньо з відповідача.
Також суд встановив, що між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ПАТ «Донбасенерго» не було укладено окремого договору про постачання газу. Включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» відбулося автоматично на підставі урядових рішень, а не за його власним зверненням або внаслідок розірвання попереднього договору з іншим постачальником.
Крім того, суд звернув увагу на те, що борг відповідача, який позивач намагався стягнути, підлягав компенсації державою відповідно до Постанови КМУ №1194. Тобто замість того, щоб вимагати гроші з ПАТ «Донбасенерго», ТОВ «ГК «Нафтогаз України» мало б звернутися за відшкодуванням своїх витрат у встановленому державою порядку. Оскільки цей механізм компенсації існував, а позивач його не використав, суд вирішив, що немає підстав стягувати кошти з відповідача.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 р. рішення господарського суду Донецької області від 20.01.2025 р. по справі № 905/1110/25 - залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 20.05.2025 р. рішення господарського суду Донецької області від 20.01.2025 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 р. залишено без змін.
Судова колегія зазначає, що розмір основної заборгованості , яку просить стягнути відповідач у справі № 905/1110/25 та розмір основної заборгованості яку просив стягнути позивач у справі № 905/998/23 повністю співпадає та складає 656882637,73 грн. 
При цьому, зазначена заборгованість виникла у зв`язку з постачання природного газу і прийняття такого газу відповідачем у період листопад - грудень 2022 року.
Звертаючись до суду з позовом позивач у справі № 905/998/23 наполягав, що постачання газу відповідачу у спірний період відбувалося за правилами та у порядку постачання постачальником «останньої надії».
За результатами розгляду справи №905/998/23 суди дійшли висновку, що постачання природного газу Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» (як споживачу) у період з 17.11.2022 до 31.12.2022 відбувалося не за правилами та не у порядку постачання постачальником «останньої надії», а є наслідком виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України, з огляду на віднесення товариства до Переліку споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України.
Звертаючись до суду з позовом у справі № 905/1110/25 позивач наполягає , що відповідний обсяг газу був фактично отриманий відповідачем, що підтверджено актами приймання-передачі газу, а також зверненням позивача до відповідача з вимогою про оплату заборгованості в порядку норм статті 530 Цивільного кодексу України та відмовою останнього від проведення оплати.
Таким чином, як у справі № 905/998/23 так і у справі № 905/1110/25 позивач просить суд стягнути з відповідача один і той же розмір заборгованості, яка виникла за поставлений газ за один і той же період , але обґрунтовує різними підставами щодо його оплати. 
Проте, підстави для стягнення основної заборгованості за поставлений відповідачу газ у період, зокрема, листопад –грудень 2022 року, досліджувалися під час розгляду справи №905/998/23. 

Розглядаючи справу № 905/998/23 судами було встановлено наступні обставини.
- надані АТ НАК Нафтогаз України пояснення від 18.10.2023 р. № 14/4-830-23 містять інформацію про врахування у рахунку компенсації ПСО за виконання спеціальних обов`язків у 2022 р. дебіторської заборгованості ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у розмірі 656 882 638, 00 грн.
- ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» діяло виключно в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених на нього державою і не було незалежним комерційним постачальником природного газу. Відповідно, передача природного газу кінцевому споживачу ПАТ «Донбасенерго» - відбулося не за типовим договором постачання, а на виконання спеціальних обов`язків, які було встановлено Постановою КМУ від 06.03.2022 № 222.
- Постанова № 222, як і жоден інший законодавчий акт , який би регламентував порядок здійснення виконання спеціальних обов`язків не містить посилання на оплатність послуг з постачання природного газу , адже сама правова природа виконання спеціальних обов`язків не передбачає отримання прибутку жодним із суб`єктів таких правовідносин.
-постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2020 № 1194 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 628) затверджено Порядок визначення компенсації, що надається суб`єктами ринку природного газу. на яких покладаються спеціальні обов`язки ( далі Постанова № 1194), який визначає механізм розрахунку компенсації , що надається суб`єктом ринку природного газу, на яких відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» покладаються спеціальні обов`язки щодо забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі формування ринку природного газу ( далі компенсація)
-АТ НАК «Нафтогаз України» зверталось до Державної аудиторської служби України та Міністерства енергетики України із відповідним розрахунком компенсації за виконання спеціальних обов`язків у період з 01.03.2022 до 31.12.2022. У цьому розрахунку було включено дебіторську заборгованість ПАТ «Донбасенерго» перед ТОВ «ГК «Натфогаз Україна» у розмірі 656 882 638 грн.
- відповідно до п.12. Статуту ТОВ «ГК «Натфогаз Україна» позивач входить до Групи «Нафтогаз», його інтереси співпадають з інтересами АТ «НАК «Нафтогаз Україна» як корпоративного центру всієї Групи «Нафтогаз», що діє в інтересах всієї групи. Звітність позивача включається до консолідованої фінансової звітності групи «Нафтогаз». Це означає, що ТОВ «ГК Нафтогаз України» діє не як незалежний ринковий суб`єкт, а як частина загальної корпоративної структури, фінансова діяльність якій координується АТ «НАК «Нафтогаз України»
- взаємозв`язок цих компанія підтверджено також тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виконує спеціальні обов`язки, покладені на нього державою, використовуючи ресурс природного газу, наданий АТ «НАК «Нафтогаз України», фінансування закупівлі газу, необхідного для виконання ПСО, здійснюється саме АТ «НАК «Нафтогаз України».
- ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - відносно відповідача діяло виключно як суб`єкт передачі природного газу від власника АТ НАК «Нафтогаз України» до споживача.
- Відсутність у позивача матеріально-правового інтересу щодо предмета спору, оскільки грошові кошти за поставлений відповідачу природний газ, відповідно до положень Постанови № 1194, підлягають компенсації на користь АТ «Нафтогаз України» з урахуванням вимог бюджетного законодавства.
Відповідно до приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд першої інстанції при розгляді справи № 905/1110/25 зазначені обставини не врахував.
З огляду на наведене, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача матеріально-правового інтересу щодо предмета спору
Крім того, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність обов`язку відповідача сплати позивачу вартість отриманого природного газу за листопад – грудень 2022 року, оскільки, як було встановлено судом у справі № 905/998/23 зазначений обсяг було отримано відповідачем у зв`язку з виконанням позивачем спеціальних обов`язків, доставка природного газу відбувався саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 222 та статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» а його вартість підлягає компенсації відповідно до положень Постанови № 1194 з урахуванням вимог бюджетного законодавства.
За таких обставин, судова колегія погоджується зі ствердженням апелянта про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу № 905/1110/25 фактично переглянув своє рішення по справі № 905/998/23 та прийшов до протилежних висновків, в частині, як наявності (відсутності) у позивача матеріально-правового інтересу щодо предмета спору так і наявності ( відсутності) підстав для стягнення з відповідача заборгованості за отриманий газ. 
Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Так, згідно статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до приписів є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
В даному випадку при прийнятті рішення по справі судом першої інстанції не було враховано усі обставини справи у зв`язку з чим, рішення по справі підлягає скасуванню з прийнятим нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а апеляційна скарга задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача по справі.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» , Донецька область, м.Краматорськ, за вх. №590 д/1 на рішення господарського суду Донецької області від "23" лютого 2026 р.  у справі №905/1110/25 – задовольнити.
2.Рішення господарського суду Донецької області від "23" лютого 2026 р.  у справі №905/1110/25 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 24.06.26.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов