Справа №567/2215/25
Провадження №2/567/241/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю
позивачки ОСОБА_1 
представника позивачки – адвоката Божко Т.Ю.
представника третьої особи Бойко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини звернулась ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її син ОСОБА_3 , який на даний час помер, має сина ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_2 .
Вказує, що в 2023 році її син та відповідачка залишили сина проживати з матір`ю відповідачки, а самі переїхали проживати в м.Жовті Води Дніпропетровської області, і відповідачка, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере ніякої участі в її утриманні та вихованні, не цікавиться її життям, навчанням, розвитком та здоров`ям.
Зазначаючи про те, що матір відповідачки померла і в червні 2023 року вона забрала онука до себе та на даний час ним опікується, утримує його та займається його вихованням, просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо ОСОБА_5 та стягувати з неї на утримання дитини аліменти в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. 
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 08.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповідачці було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подала, правом подати відзив на позов у встановлений строк не скористалась. 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою від 02.02.2026 було постановлено викликати у судове засідання для допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просять позов задоволити.
Пояснили, що син позивачки ОСОБА_3 зустрічався з ОСОБА_2 та в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . В 2023 році батьки ОСОБА_8 переїхали проживати в м.Жовті Води Дніпропетровської області, а дитину залишили проживати з матір`ю відповідачки. Коли остання померла, то деякий час ОСОБА_8 проживав з тіткою, яка не виявила бажання утримувати дитину, а тому позивачка забрала ОСОБА_8 проживати до себе в м.Острог Рівненської області, де він проживає по даний час і позивачка займається його утриманням та вихованням.
Зазначили, що син позивачки помер в липні-серпні 2025 року, відповідачка на даний час проживає в м.Жовті Води Дніпропетровської області, про дитину не турбується, її не утримує, а тому просять позбавити відповідачку батьківських прав щодо дитини та стягувати з неї аліменти на утримання дитини.
Позивачка зазначила, що ще за життя сина забрала ОСОБА_4 проживати до себе, син та невістка, переїхавши проживати в м.Жовті Води, не відвідували сина в той час, коли він проживав в м.Києві, а також не відвідували його і тоді, коли він з 2023 року став проживати в м.Острог. Іноді відповідачка телефонувала до сина, але в той час перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Їй відомо, що відповідачка на даний час не працевлаштована, зловживає алкогольними напоями, коштів на утримання дитини не надає.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що в службу в справах дітей надійшло звернення ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з цим питання щодо невиконання відповідачкою батьківських обов`язків розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на яке для з`ясування об`єктивних причин невиконання своїх батьківських обов`язків була викликана відповідачка засобами телефонного зв`язку, оскільки адреса проживання відповідачки не відома, однак на засідання вона не з`явилась.
Вказує, що проведеною перевіркою було встановлено, що ОСОБА_2 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. Починаючи з 2023 року малолітній ОСОБА_9 проживає з позивачкою, яка піклується про нього та забезпечує його всім необхідним. Натомість ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, не бере ніякої участі в утриманні та вихованні сина, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоров`ям.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні сина, орган опіки і піклування вирішив рекомендувати позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина, про що подав відповідне подання.
Суд, вислухавши позивачку та її представника, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 помер в липні-серпні 2025 року в м.Жовті Води Дніпропетровської області.
Матір`ю ОСОБА_3 є позивачка у справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .
Отже позивачка є бабою ОСОБА_4 .
Факт піклування над малолітнім ОСОБА_4 зі сторони баби ОСОБА_1 підтверджується наказом №97 від 22.09.2025 Служби у справах дітей Острозької міської ради Рівненської області, за яким з врахуванням смерті його батька та відсутністю матері, його взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як такого, що проживає в АДРЕСА_1 (місце проживання позивачки відповідно до даних паспорта серії НОМЕР_6 ), а наказом №98 від 22.09.2025 Служби у справах дітей Острозької міської ради Рівненської області малолітнього ОСОБА_4 влаштовано на тимчасове проживання до його рідної баби ОСОБА_1 .
З акту обстеження умов проживання встановлено, що за місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 проводилась відповідна перевірка, за результатами якої встановлено, що для дитини його бабою ОСОБА_1 створені необхідні умови для безпечного та комфортного проживання.
З довідки Острозького ліцею №3 Острозької міської ради Рівненської області від 24.09.2025 та характеристики зазначеного навчального закладу встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 5 класі зазначеного ліцею.
Відповідно до довідки КНП «Острозький центр первинної медичної допомоги» Острозької міської ради від 06.10.2025 встановлено, що ОСОБА_4 має добрий стан здоров`я та постійно проходить медичні огляди у супроводі бабусі.
ОСОБА_1 є пенсіонеркою (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_7 ). 
В судовому засіданні встановлено, що органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області проводилось вивчення питання щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 , в тому числі проводилась оцінка потреб сім`ї/особи, а також бесіда з дитиною, під час якої ОСОБА_4 чітко висловив свою думку щодо позбавлення матері батьківських прав, зазначивши, що понад 2 роки не бачив свою матір. 
З висновку органу опіки і піклування Острозької міської ради Рівненської області від 18.11.2025 вбачається, що зазначений орган, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав щодо її малолітньої дитини.
Згідно даного висновку органом опіки та піклування при розгляді питання про доцільність позбавлення батьківських прав, було встановлено, що ОСОБА_4 проживає з бабою ОСОБА_1 . Мати дитини – ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере ніякої участі в утриманні та вихованні сина, не цікавиться його життям, навчанням, розвитком та здоров`ям. Питання ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відповідачкою розглядалося на засіданні опікунської ради, на якому було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина.
На даний момент відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідачка не виявила, а тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 та є сусідкою ОСОБА_1 . У зв`язку з цим їй відомо, що ОСОБА_9 з 2023 року проживає з бабою, яка займається його вихованням та утриманням. При цьому, матір ОСОБА_8 жодної участі в його вихованні та утриманні не бере, а востаннє вона її бачила 10 років тому.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 та є сусідкою ОСОБА_1 . У зв`язку з цим їй відомо, що ОСОБА_9 з 2023 року проживає з бабою, яка займається його вихованням та утриманням, водить його до школи та гуртків позашкільного навчання, при цьому, матір ОСОБА_8 жодної участі в його вихованні та утриманні не бере, а востаннє вона її бачила ще до народження ОСОБА_8 .
Сам ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що коли його батьки переїхали в м.Жовті Води, то він залишився проживати в м.Києві з бабою, а коли вона померла, то недовгий час проживав з сестрою своєї матері, яка не мала бажання його доглядати, а тому його баба забрала його проживати до себе в м.Острог Рівненської області, де він проживає останні три роки. За цей час його баба ОСОБА_1 займається його утриманням та вихованням і він з нею відчуває себе безпечно.
Пояснив, що за час його проживання в м.Києві з бабою, його мати рідко відвідувала його, проживаючи в іншому місці.
Зазначив, що мати не займається його утриманням, навіть не передає для нього подарунків, не приїздить до нього.
Пояснив, що іноді мати до нього телефонує, причому дуже рідко, будучи тверезою, обіцяє йому не вживати алкогольних напоїв, але своєї обіцянки не дотримується.
Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні як права, так і обов`язки щодо дитини.
З пояснень позивачки, її представника, представника органу опіки та піклування, свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не створює належних умов для його проживання та матеріального забезпечення, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком. 
Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце на протязі більше трьох років, що було підставою для її виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 .
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання, незважаючи на неодноразові виклики, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову з посланням на відповідні докази не надала. 
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 цього Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. 
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу, а заходи впливу на відповідачку не призвели до належних результатів і ОСОБА_2 продовжує свідомо нехтувати своїми обов`язками щодо дитини.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від його матеріального утримання, що є складовою виховання, то її слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів, суд враховує наступне.
Статтею 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і суд, одночасно з позбавленням батьківських прав може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину лежить на батьках.
Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. 
Відповідно до стт.8 Закону України "Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В судовому засіданні встановлено, що на даний час син відповідачки у справі проживає з позивачкою.
Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зважаючи на те, що відповідачка жодних доказів належного утримання сина суду не надала, суд виходить з того, що відповідачка належним чином не займається утриманням свого сина ОСОБА_8 .
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, яким є ОСОБА_4 на даний час становить 1756 грн.
Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що відповідачка повинна забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, а також беручи до уваги, що коштів позивачки на утримання дитини не достатньо для надання належного утримання дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідачки на утримання дитини в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , відповідачка його належним чином не утримує, хоча зобов`язана це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідачка доказів про те, що вона належним чином займається утриманням дитини не надала. 
Оскільки загальний розмір утримання сина від відповідачки є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що відповідачка не бере належної участі в утриманні дитини.
Оскільки відповідачка, будучи матір`ю ОСОБА_9 , на даний час його належним чином не утримує, хоча зобов`язана це робити, то з неї на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідачкою не надано жодного доказу того, що вона надає утримання дитині та з того, що відповідачка не заперечила наявності у неї можливості утримувати дитину.
Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, те, що позивачка є пенсіонеркою, а також відсутність у сторін інших утриманців. 
Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги, що розмір аліментів, які пропонує стягувати позивачка, є завищеним, оскільки нею не надано доказів наявності роботи у відповідачки, як і не надано доказів розміру її доходів.
Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 16.12.2025, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути її судові витрати по справі за позовом про позбавлення батьківських прав. 
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави слід стягнути судові витрати по справі про стягнення аліментів. 
На підставі ст.164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.12.2025 і до досягнення ним повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. витрат на сплату судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – орган опіки та піклування в особі Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходженя: м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4 Рівненської області, код ЄДРПОУ 35119106).
відповідачка – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ).

Повний текст рішення складено 24.04.2026.

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.