Справа №591/13615/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2046/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2026 року, ухваленого у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 11 листопада 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 1500 гривень, а він зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, визначені договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. 
Проте відповідач не виконав умов вищезгаданого договору, а саме не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також не сплачував процентів за користування кредитом.
01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №01022024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №484028 від 11 листопада 2022 року.
Станом на дату подачі позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 13380 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1500 грн; заборгованість за процентами – 11880 грн 00 коп.
Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 484028 від 11 листопада 2022 року у розмірі 13380,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надано належних та достатніх доказів набуття права грошової вимоги до ОСОБА_1 , а також доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, користування ними та наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі. 

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання розподілу судових витрат.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення про перерахування коштів позичальнику. Підписавши кредитний договір, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування. У повідомленні про перерахування коштів PayTech за кредитним договором №484028 від 11 листопада 2022 року вказано, що між PayTech та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів 03052022-1 від 03 травня 2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: 11 листопада 2022 року на суму 1500,00 грн, призначення платежу - зарахування на картку, ЕПЗ 4149437867225508, що підтверджує переказ коштів на картку, яку ОСОБА_1 вказав при заповненні кредитних документів.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить деталізовані щоденні нарахування процентів, комісій та штрафів, що дозволяє встановити рух коштів та розмір заборгованості. Цей документ містить усі необхідні відомості для ідентифікації боргу за цим конкретним кредитним договором, включаючи відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору.
Разом із позовною заявою були подані засвідчені копії документів, які в сукупності свідчать про набуття прав вимоги новим кредитором, а саме: копія договору відступлення прав вимоги № 01022024 від 01 лютого 2024 року; копія витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 01022024 від 01 лютого 2024 року; копія акту приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №01022024 від 01 лютого 2024 року; копія платіжного доручення до договору відступлення прав вимоги №01022024 від 01 лютого 2024 року.
На твердження суду щодо відсутності у матеріалах справи копії витягу з реєстру боржників, повідомляє, що цей витяг не був доданий з технічної помилки, яка виникла при підготовці позовної заяви. Даний витяг, який є підтвердженням наявної заборгованості, був прописаний у додатках до позовної заяви. Суд, під час розгляду справи по суті, мав можливість повідомити позивача про неналежність доказу у матеріалах справи, і міг постановити ухвалу про витребування даного доказу. Однак, про цю обставину позивач дізнався вже із самого тексту судового рішення. Повідомлень із суду щодо розбіжностей додатків і даних у витязі із реєстру боржників жодного разу не надходило. Наголошує на тому, що зважаючи на сталу судову практику у цивільному процесі, для всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, суд міг постановити ухвалу про витребування доказів, якщо було зрозуміло, що доказів, які надійшли до суду, не вистачає для справедливого та співрозмірного розгляду справи.
На думку товариства, відмова у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у даній справі є неправомірною, оскільки дане рішення обмежує фактичну можливість стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступником кредитора.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справ

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

11 листопада 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 484028 в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 1.1, 1.2 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п. 1.3, 1.4 договору, сума кредиту складає 1500 грн., тип кредиту - кредит. Строк кредиту 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору.
Відповідно до п. 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 11 грудня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 
Пунктом 2.1. договору встановлено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Відповідно до п. 2.2 договору, сума кредиту перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення договору. Дати надання кредиту: 11 листопада 2022 року або 12 листопада 2022 року.
Згідно з п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт-факт».
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3 (п. 5.1 договору).
Відповідно до п. 6.1. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України та цього договору. 
Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 6.2 договору).
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту сторонами визначений графік платежів.
З даних довідки про ідентифікацію, складеної ТОВ «Селфі Кредит» слідує, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 484028 від 11 листопада 2022 року, ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: одноразовий ідентифікатор Т119.
Згідно з інформацією від 20 жовтня 2025 року, наданої ТОВ «Пейтек», на підставі укладеного з ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 2022-05-03, відповідно до якого успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 11 листопада 2022 року на суму 1500,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4149437867225508.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2024 року за договором № 484028 від 11 листопада 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, заборгованість ОСОБА_1 становить 13380 грн 00 коп., з яких 1500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 11880 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками.
01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 01022024, за умовами якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Згідно з п. 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2 договору.
Згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору факторингу сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 2262377,25 грн. Фактор сплачує клієнту фінансування шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена в п. 7.1 цього договору, протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
Позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 411491 від 13 вересня 2022 року.
01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року. 
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 74875 від 01 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перераховано на користь ТОВ «Селфі Кредит» 2262 377,25 грн. згідно договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року.
Позивачем направлено досудову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він вказав в анкетах на отримання кредиту, в якій товариство просило виконати зобов`язання перед позивачем за договором № 484028 від 11 листопада 2022 року та погасити заборгованість у сумі 13380 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Встановлено, що за змістом договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року, ТОВ «Селфі Кредит» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Позивачем, на підтвердження переходу права вимоги надано: договір факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року; акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого2024 року та платіжну інструкцію від 01 лютого 2024 року про сплату коштів за відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу.
Як слідує зі змісту витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого2024 року, боржником зазначено - ОСОБА_2 за кредитним договором № 411491 від 13 вересня 2022 року. Дані іншого боржника за іншим кредитним договором відсутні.
Отже матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переходу до позивача права вимоги від первісного кредитора за кредитним договором від 11 листопада 2022 року № 484028 до боржника ОСОБА_1 .
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи по суті мав можливість повідомити позивача про неналежність доказу у матеріалах справи та постановити ухвалу про витребування витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01 лютого2024 року, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, враховуючи норми ЦПК України, суд не має права з власної ініціативи збирати докази, якщо сторона не подала їх самостійно, оскільки тягар доведення обставин та надання належних доказів покладається виключно на позивача. 
За встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо підтвердження перерахування коштів первісним кредитором згідно договору № 484028 від 11 листопада 2022 року, заслуговують на увагу колегії суддів. Проте, враховуючи, що першочергово право позивача щодо грошової вимоги за кредитним договором від 11 листопада 2022 року № 484028 до боржника ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи, то іншим похідним доводам апеляційної скарги суд апеляційної інстанції оцінку не надає. 
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про не підтвердження матеріалами справи переходу до позивача права вимоги до відповідача за договором № 484028 від 11 листопада 2022 року. Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних