Справа № 296/6684/22	  	Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М.	
Категорія 46	  	Доповідач Шалота К.В.	

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Шалоти К. В.,
суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Прохорчук Д. В.,
учасників справи:
представника позивача – Налапка М. М. (в режимі відеоконференції),
представника ГУНП
в Житомирській області – Мельничука Ю. В.,
представника Житомирської
обласної прокуратури – Слівінського О. О.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи
апеляційні скарги (1) ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , (2) Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в інтересах якого діє представник Мельничук Юрій Володимирович, (3) Житомирської обласної прокуратури, в інтересах якого діє прокурор Слівінський Олександр Олександрович,
на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 16 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Пилипюк Л. М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", про повернення майна та відшкодування моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі – ГУНП в Житомирській області), Державної казначейської служби України (далі – ДКСУ), про повернення майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди.
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що з березня 2003 року по грудень 2018 року позивач здійснював підприємницьку діяльність, пов`язану з лісопильним та стругальним виробництвом. 
3. Вказувалось, що 07 жовтня 2011 року слідчим обласної прокуратури в межах розслідування кримінальної справи №11/187046 за статтями 364, 246 Кримінального кодексу України (далі – КК) проведено обшук в цехах обробки деревини позивача, розташованих у селах Журжевичі та Варварівка Коростенського (колишнього Олевського) району, у ході якого вилучено належну позивачу лісопродукцію, загальною вартістю 457 104 гривень.
4. В подальшому вилучену лісопродукцію визнано речовими доказами у кримінальній справі та за інформацією обласної прокуратури передано на відповідальне зберігання Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (далі - ДП "Олевське лісове господарство").
5. Стверджувалося, що 18 квітня 2014 року Житомирською обласною прокуратурою за заявою позивача скасовано постанови слідчого про визнання лісопродукції речовими доказами, однак вилучене майно до теперішнього часу позивачу не повернуто, останнє перебуває у незаконному володінні Житомирської обласної прокуратури та ГУНП в Житомирській області.
6. Зазначається, що з січня 2020 року позивач та його представник неодноразово зверталися до ДП "Олевське лісове господарство", Житомирської обласної прокуратури та ГУНП в Житомирській області з вимогами щодо повернення належної позивачу лісопродукції та відшкодування завданої шкоди, однак такі звернення позитивного результату не принесли.
7. Позивач стверджував, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного кримінального переслідування як підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному провадженні, незаконного утримання та відшкодування моральної шкоди, заподіяну неповерненням належного йому майна, вилученого правоохоронними органами.
8. Розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного кримінального переслідування позивач визначив на підставі норм Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", виходячи з гарантованого мінімального розміру "не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом", що за період з 7 жовтня 2011 року по 18 квітня 2014 року склало 201 000 гривень (6 700 гривень х 30 місяців).
9. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, крім гарантованою державою у Законі, у розмірі 500 000 гривень, позивач вказував на розповсюдження через вказані події негативної інформації про нього серед знайомих та мешканців селища, неможливість довести свою невинуватість, почуття безвиході, відчаю, тривале переслідування від правоохоронців поза межами місця постійного проживання, стверджував про заподіяння значного приниження, перенесення моральних страждань, втрату професійного зростання, що спричинило почуття загубленості та нереалізованих можливостей, соціального відставання, втраченого життєвого часу.
10. На підставі наведеного позивач просив суд: 
— стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури у загальному розмірі 701 000 гривень;
— зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру та ГУНП в Житомирській області повернути позивачу з чужого незаконного володіння належну йому лісопродукцію.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції 
11. Корольовський районний суд міста Житомира рішенням від 16 січня 2026 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 70 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині повернення майна з чужого незаконного володіння, місцевий суд виходив із того, що досліджені обставини справи свідчать про відсутність (втрату) вилученої в 2011 році у позивача лісопродукції, а тому витребування такого майна (або його повернення) є об`єктивно неможливим, а належним способом захисту порушених прав позивача є звернення із вимогою про відшкодування вартості вилученого майна.
13. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, місцевий суд виходив з того, що позивач не мав процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні, не зазнав незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та вважав, що відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана позивачу внаслідок інших дій/бездіяльності органу досудового розслідування, яку з урахуванням тривалості спірних правовідносин (понад 14 років), встановлених обставин справи, принципів добросовісності, справедливості та розумності, суд визначив у розмірі 70 000 гривень. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг
(1) апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 . 
14. Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, у зв`язку із чим через свого представника - адвоката Налапка М.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні обставинам справи, порушенням норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
15. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
— суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви позивача про повернення до підготовчого провадження з метою зміни позовних вимог (з повернення майна на повернення майна, а у разі його відсутності – відшкодування майна за рахунок грошових коштів);
— суд помилково указав, що повернення незаконно утримуваного у позивача майна можливе у порядку, передбаченому КПК України, не врахувавши, що арешт на майно скасовано у кримінальному провадженні, однак правоохоронними органами власнику не повернуто;
— суд не врахував, що позивач має право на відшкодування майнової шкоди за вилучене під час обшуку майно, якщо внаслідок порушення правил зберігання такого майна, воно зникло;
— ГУНП в Житомирській області до теперішнього часу не прийнято рішення у кримінальному провадженні за 2011 рік, в якому у позивача була незаконно вилучена лісопродукція, яка перебуває у протиправному незаконному володінні Житомирської обласної прокуратури та ГУНП в Житомирській області, до теперішнього часу позивачу не повернута, а останній фактично був притягнутий до кримінальної відповідальності;
— судом не встановлено, що належна позивачу лісопродукція у Житомирській обласній прокуратурі та ГУНП в Житомирській області відсутня, а докази знищення лісопродукції чи її передачі іншим особам не надано;
— позивач бажає, щоб держава відшкодувала йому шкоду, заподіяну неповерненням належного йому майна у тому самому майні, яке вилучено правоохоронними органами;
— суд не врахував, що підставою для вилучення лісопродукції та іншого майна, на думку слідства, стала причетність позивача до викрадення разом з двома іншими особами, яким пред`явлено офіційне обвинувачення, належних державі лісових ресурсів, тому з 07 жовтня 2011 року до 18 квітня 2014 року держава вважала позивача обвинуваченим у кримінальній справі, а позивач протягом 30 місяців був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності;
— після проведених незаконних обшуків відповідачі мали намір затримати позивача та, у подальшому обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що спонукало позивача з 7 жовтня 2011 року по лютий 2012 року покинути постійне місце проживання та переховуватися у різних регіонах України;
— позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного кримінального переслідування як обвинуваченого та після введення в дію КПК України 2012 року, як підозрюваного у кримінальному провадженні, - відповідно до практики незаконного утримання Європейського Суду з прав людини щодо обставин, які вважаються моментом висунення обвинувачення, та у зв`язку із не поверненням належного йому майна;
— визначений судом розмір відшкодування, завданої позивачу моральної шкоди, на думку представника позивача, є явно недостатнім, та не відповідає визначеному позивачем мінімальному розмірі відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

(2) апеляційна скарга ГУНП в Житомирській області
16. Представник ГУНП в Житомирській області Мельнічук Ю.В. з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог.
17. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
— суд першої інстанції не врахував, що для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позивач повинен надати докази суду як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу досудового розслідування, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою;
— судом неправильно застосовано норми Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", що стало підставою для часткового задоволення позову, оскільки обов`язковою умовою для настання відповідальності за вказаними нормами права є визнання відповідних рішень незаконними та їх подальше скасування, а також визнання дій або бездіяльності таких органів (посадових осіб) протиправними; вказуючи, що вина є підставою для відповідальності;
— матеріали справи не містять доказів настання негативних наслідків внаслідок його притягнення до кримінальної відповідальності, а також доказів, які б обгрунтовували суму відшкодування моральної шкоди, визначену як позивачем, так і судом;
— позивачем не надано доказів притягнення його до кримінальної відповідальності та втрати саме органами досудового слідства лісопродукції, що була вилучена під час проведення обшуків у позивача та передана на відповідальне зберігання ДП «Олевське лісове господарство».

(3) апеляційна скарга Житомирської обласної прокуратури 
18. Представник Житомирської обласної прокуратури Слівінський О. з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.
19. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
— суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачу внаслідок дій та бездіяльності органу досудового розслідування, які виразились у неповерненні вилученого майна та втраті речових доказів заподіяно моральну шкоду;
— суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок вилучення та передачі вилученого майна на зберігання, а тому правові підстави для задоволення позову позивача про стягнення з держави матеріальної та моральної шкоди відсутні; 
— суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову позивача на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки у матеріалах справи відсутні докази (ухвали слідчого судді), якими встановлено бездіяльність органів досудового розслідування щодо неналежного зберігання чи втрати вилученого майна (речового доказу) передачі, зберігання та контролю за зберіганням речових доказів у кримінальних справах;
— позивач при пред`явленні позову не визначив в якості відповідача ДП «Олевське лісове господарство» (правонаступником якого є ДП "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс"), а суд не залучив до участі у справі в якості співвідповідача ДП "Ліси України".

Рух справи в суді апеляційної інстанції
20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2026 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи № 296/6684/22: Шалота К.В. (суддя-доповідач), Коломієць О. С., Талько О. Б.
21. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 10 лютого 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвоката Налапко М.М., витребував із суду першої інстанції матеріали справи № 296/6684/22, роз`яснив учасникам справи право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановив строк його подання.
22. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 23 лютого 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУНП в Житомирській області, в інтересах якого діє представник Мельничук Ю.В., встановив строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
23. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 24 лютого 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житомирської обласної прокуратури, поданою прокурором Слівінським О.О., встановив строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
24. 19 березня 2026 року матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
25. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 27 березня 2026 року призначив справу до апеляційного розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

Короткий зміст та узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги
26. Прокурор Житомирської обласної прокуратури Слівінський О.О. подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилаючись на відсутність правових підстав для збільшення розміру відшкодування, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.
27. Представник ГУНП в Житомирській області Мельнічук Ю.В. надіслав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилаючись на відсутність доказів завдання позивачу моральних страждань, вилучення майна з дотриманням процесуальних норм, що виключає протиправність дій поліції та обов`язок держави відшкодовувати будь-яку шкоду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.
28. Відзиви на апеляційні скарги Житомирської обласної прокуратури та ГУНП в Житомирській області не надходили, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)).

Короткі позиції учасників справи в апеляційному суді 
29. Представник позивача - Налапко М.М., який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити, у задоволенні апеляційних скарг Житомирської обласної прокуратури, ГУНП в Житомирській області відмовити.
30. Представник ГУНП в Житомирській області - Мельничук Ю. В. у судовому засіданні просив подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.
31. Представник Житомирської обласної прокуратури - Слівінський О.О. у судовому засіданні просив подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ГУНП в Житомирській області задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.
32. Інші учасники справи у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
33. 07 жовтня 2011 року в лісопильних цехах ОСОБА_1 в селах Журжевичі та Варварівка Олевського району Житомирської області проведено обшуки в межах досудового розслідування кримінальної справи №11/187046, порушеної відносно майстра лісу Журжевицького лісництва ДП "Олевське лісове господарство" ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 364, статтею 246 КК України та ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 246 КК України.
34. В ході вказаного обшуку у володінні ОСОБА_1 виявлено та вилучено, зокрема, лісопродукцію, а саме: будівельний ліс сосновий 1 гатунку довжиною 6 м - 44 шт.; будівельний ліс сосновий гатунку довжиною 4 м - 6 шт.; дошку соснову обрізну товщиною 25 мм довжиною 4,5 м - 113 шт.; дошку соснову обрізну товщиною 50 мм довжиною 6 м - 8 шт.; ділову деревину сосни довжиною 6 м - 68 шт.; ділову деревину сосни довжиною 4,5 м - 6 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м - 500 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 50 мм довжиною 4,5 м - 92 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м. розміром 10х10 см - 8 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 70 мм довжиною 4,5 м - 5 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м. - 11 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м - 58 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м. розмірами 10х15 см - 10 шт.; брус обрізний довжиною 6 м розмірами 10х15 см - 17 шт.; дошку обрізну довжиною 6 м товщиною 50 мм - 24 шт.; дошку соснову обрізну довжиною 4,5 м товщиною 30 мм - 242 шт.; дошку соснову обрізну довжиною 4,5 м товщиною 50 мм - 247 шт.; брус сосновий обрізний довжиною 4,5 м розмірами 10х10 см - 27 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м розмірами 16х70 мм - 6 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м розмірами 15х10 см - 10 шт.; дошку не обрізну соснову довжиною 4,5 м товщиною 50 мм - 10 шт.; дошку не обрізну соснову довжиною 4,5 м товщиною 50 мм – 13 шт.; дошку хвойну обрізну довжиною 2 м товщиною 25 мм, об`ємом 4,16 метрів кубічних; дошку хвойну обрізну довжиною 3 м товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4 м, товщиною 25 мм, об?ємом 10,7 метрів кубічних; дошку хвойну обрізну довжиною 6 м, товщиною 25 мм - 252 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 6 м, розмірами 10х15 см - 6 шт.; дошку обрізну соснову довжиною 6 м, товщиною 50 мм - 10 шт.; дошку обрізну довжиною 6 м, товщиною 50 мм - 15 шт.; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 30 мм - 291 шт.; дошку обрізну соснову довжиною 4,5 м, товщиною 30 мм - 312 шт.; дошку необрізну довжиною 4,5 м, товщиною 10 мм - 15 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 9 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см. - 10 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 30 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 4 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 19 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 24 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 23 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 20 см - 12 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 21 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 22 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 23 см - 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 15 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 10 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 36 см - 1 шт., діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 32 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 30 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 19 см - 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 5 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 4 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 21 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 4 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 19 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 14 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 4 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 20 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 11 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 11 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 32 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 36 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 32 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; дошку обрізну довжиною 4 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 3 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 2 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 25 мм; діловий ліс діаметром від 18 до 32 см у кількості 120 шт.
35. 07 жовтня 2011 року постановами старшого слідчого прокуратури Житомирської області речі, вилучені в лісопильному цеху ФОП ОСОБА_1 в с. Варварівка, с. Журжовичі під час обшуку від 07 жовтня 2011 року, в тому числі, лісопродукцію, визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінальної справи №11/187046 та передано на зберігання представнику ДП «Олевське лісове господарство».
36. 21 жовтня 2013 року постановою Олевського районного суду Житомирської області кримінальну справу №11/187046 направлено до прокуратури для додаткового розслідування.
37. 13 лютого 2014 року слідчим відділом прокуратури Житомирської обласної за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42014060000000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
38. 18 квітня 2014 року постановою заступника Житомирської обласної прокуратури встановлено, що ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні є свідком, вилучені під час обшуку в нього речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, однак вони не мають значення для подальшого розслідування, а також за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про повернення йому відповідної лісопродукції, постанови слідчого про визнання вилучених в ОСОБА_1 речей речовими доказами скасовано.
39. 20 жовтня 2014 року ДП «Олевське лісове господарство» у відповідь на заяву ОСОБА_1 вказало про відсутність документів, які підтверджують передання вилученої у нього лісопродукції, у зв`язку із чим в задоволені вимоги про повернення майна відмовлено.
40. 05 березня 2020 року Коростенська місцева прокуратура у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомила, що для отримання вилученої лісопродукції необхідно звернутись до ДП «Олевське лісове господарство».
41. 30 квітня 2020 року ДП «Олевське лісове господарство» листом повідомило ОСОБА_1 про те, що вилучена під час обшуку 07 жовтня 2011 року в ФОП ОСОБА_1 лісопродукція на відповідальне зберігання до ДП «Олевське лісове господарство» не передавалась, відповідальні особи на зберігання такої лісопродукції не призначались, місцезнаходження лісопродукції невідоме.
42. 13 травня 2022 року ДП "Олевське лісове господарство" листом повідомило Житомирську обласну прокуратуру, що лісопродукція, яка була вилучена під час обшуків на територіях лісопильних цехів ФОП ОСОБА_1 в селах Журжевичі та Варварівка Олеквського району і яка знаходилась на відповідальному зберіганні ДП «Олевське лісове господарство», втратила свої технічні якості у зв`язку з тривалим часом зберігання та впливом кліматичних факторів (високі температури, опади), а також під дією стовбурних шкідників та деревоотруйних грибів, в результаті чого втрачена об`єктивність зберігання, що унеможливлює виконання постанови від 18 квітня 2014 року.
43. 31 травня 2022 року Богунський районний суду міста Житомира ухвалою задовольнив скаргу ОСОБА_1 та зобов`язаі уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_2 від 10 травня 2022 року.
44. 31 травня 2022 року Житомирська обласна прокуратура у відповідь на звернення ОСОБА_1 зазначила, що за фактом втрати лісопродукції службовими особами ДП "Олевське лісове господарство" обласною прокуратурою зареєстроване кримінальне провадження № 42022060000000046 від 31 травня 2022 року за частиною 1 статті 388 КК України.
45. 27 червня 2022 року ДП "Олевське лісове господарство" повідомило Житомирську обласну прокуратуру, що лісопродукція зберігалася за адресою: АДРЕСА_1 ; працівником підприємства ОСОБА_5 надана розписка від 07 жовтня 2011 року про отримання на відповідальне зберігання лісопродукції; журнали обліку, зберігання та знищення вказаної лісопродукції не заводились, тривалий час контроль за зберіганням лісопродукції уповноваженими особами не проводився.
46. 27 червня 2022 року ДП «Олевське лісове господарство» у відповідь на претензію ОСОБА_1 листом повідомило про відсутність належного обґрунтування щодо отримання підприємством на зберігання спірної лісопродукції.
47. 12 липня 2022 року ГУНП в Житомирській області листом повідомило ОСОБА_1 , що за результатами службового розслідування порушень вимог законодавства не встановлено.
48. 30 серпня 2023 року слідчий суддя Корольовський районний суд міста Житомира ухвалою відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо неповернення тимчасово вилученого майна через наявність доказів, що свідчать про втрату лісопродукції. 

Позиція апеляційного суду
49. Згідно з частиною 1 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
50. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина 2 статті 263 ЦПК).
51. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина 5 статті 263 ЦПК).
52. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 367 ЦПК).
53. Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
54. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
55. У частині 1 та 2 статті 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
56. Відповідно до статті 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
57. Відповідно до статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
58. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
59. Згідно зі статтею 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
60. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частин 1, 2 статті 1176 ЦК).
61. Частиною 6 статті 1176 ЦК визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
62. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
63. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.
64. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина 7 статті 1176 ЦК).
65. Цим законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
66. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
67. У статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:
– постановлення виправдувального вироку суду;
– встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;
– закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;
– закриття справи про адміністративне правопорушення.
68. Перелік підстав, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної та майнової шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є вичерпним.
69. Статтею 387 ЦК встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
70. Частинами 5, 6 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
71. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК). Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
72. Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
73. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
74. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 77, стаття 79, частина 1 статті 80 ЦПК).
75. У частині 1 статті 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
76. Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині витребування (повернення) вилученого в ОСОБА_1 в ході обшуку майна (лісопродукції), оскільки з матеріалів справи вбачається, що таке майно, що була визнано речовим доказом у кримінальній справі (кримінальному провадженні) було втрачена, а тому витребування такого майна (або його повернення) є об`єктивно неможливим.
77. Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що належна позивачу лісопродукція перебуває у незаконному володінні Житомирської обласної прокуратури та ГУНП в Житомирській області, а докази знищення лісопродукції чи її передачі іншим особам не надано, оскільки відповідно до листа ДП «Олевське лісове господарство» від 13 травня 2022 року слідує, що лісопродукція, яка була вилучена під час обшуків на територіях лісопильних цехів ФОП ОСОБА_1 в селах Журжевичі та Варварівка Олеквського району і яка знаходилась на відповідальному зберіганні ДП "Олевське лісове господарство", втратила свої технічні якості у зв`язку з тривалим часом зберігання та впливом кліматичних факторів (високі температури, опади), а також під дією стовбурних шкідників та деревоотруйних грибів, в результаті чого втрачена об`єктивність зберігання.
78. Верховний Суд у постанові від 13 серпня 2025 року у справі № 521/8236/23 зазначив, що відповідно до частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи неповернення стороною кримінального провадження вилученого майна, що було визнане речовим доказом, відшкодування завданої шкоди здійснюється безпосередньо з Державного бюджету України.
79. Натомість вимог про відшкодування завданої шкоди у зв`язку втратою майна позивача, яке було речовим доказом у кримінальному провадженні, позивач та його представник у встановленому процесуальним законом порядку у суді першої інстанції позивач не заявляв.
80. За правилами частини 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
81. Доводи апеляційної скарги позивача про безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви позивача про повернення до підготовчого провадження з метою зміни позовних вимог (з повернення майна на "повернення майна, а у разі його відсутності – відшкодування майна за рахунок грошових коштів"), колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки суд першої інстанції правильно виходив із того, що зміна предмета або підстави позову допускається лише до закінчення підготовчого засідання (частина 3 статті 49 ЦПК), а правові підстави для повернення судом першої інстанції до стадії підготовчого засідання були відсутні.
82. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.
83. Відмовляючи у відшкодуванні заявленої позивачем моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням у період з 07 жовтня 2011 року до 18 квітня 2014 року, суд першої інстанції правильно виходи із того, що позивач ОСОБА_1 не мав процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні № 42014060000000019, докази незаконності проведених в ОСОБА_1 обшуків матеріали справи не містять, а тому обґрунтовано відхилив за безпідставністю доводи позивача про те, що він впродовж 30 місяців був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності.
84. Доводи апеляційної скарги позивача щодо факту кримінального переслідування позивача у розумінні практики ЄСПЛ як підставу для відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки застосовані в Конвенції про захист прав та основоположних свобод терміни або поняття, що ЄСПЛ використовує у тлумаченні Конвенції мають для цього Суду "автономне значення", яке не залежить від того, як вони розуміються в національному законодавстві різних країн Ради Європи. Таке автономне значення термінів ЄСПЛ не є тотожним тому, як його розуміють національних правових системах і не може підмінятися собою значення, яке надається національними органами. 
85. Одними з основних принципів правозастосовної діяльності ЄСПЛ є принцип певної свободи національного розсуду, який передбачає врахування особливостей кожної держави, і субсидіарність (додатковість) ролі Суду. Водночас, принцип автономного тлумачення, що реалізується через використання автономних понять, призначений для пошуку своєрідного загального європейського знаменника в захисті тих чи інших прав, гарантованих Конвенцією.
86. Отже, позивач ніколи не набував правового статусу підозрюваного, обвинуваченого за національним законодавством, а тому ніколи не перебував під слідством чи судом у розумінні Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а посилання позивача на практику ЄСПЛ з цього приводу є безпідставним.
87. Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у разі неповернення майна, вилученого як речові докази, унаслідок порушення правил їх зберігання, що призвело до їх втрати, власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України. При цьому держава виступає відповідачем через відповідні органи державної влади, а кошти підлягають стягненню безпосередньо з Державного бюджету України, без зазначення в резолютивній частині рішення суду відомостей про суб`єкта виконання.

88. Матеріалами справи встановлено, що вилучене в позивача майно (лісопродукція) як речовий доказ було передане слідчим в 2011 році на зберігання до ДП «Олевське лісове господарство». Однак, відповідачі – ГУНП в Житомирській області та Житомирська обласна прокуратура належними, допустимими та достовірними доказами не підтвердили наявності зазначеного речового доказу в місці, де воно повинно було зберігатись. 
89. Встановивши, що ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та особою пенсійного віку, урахувавши тривалість спірних правовідносин протягом яких позивач не міг повернути майно, вилучене в нього правоохоронними органами під час розслідування кримінальної справи, керуючись принципами добросовісності, справедливості та розумності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень безпосередньо з Державного бюджету України, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
90. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див: постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20).
91. Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
92. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що після проведених незаконних обшуків відповідачі мали намір затримати позивача та, у подальшому обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що спонукало позивача з 7 жовтня 2011 року по лютий 2012 року покинути постійне місце проживання та переховуватися у різних регіонах України, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки вказані твердження є голослівними, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду першої та апеляційної інстанції не надано.
93. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що присуджене судом першої інстанції відшкодування завданої позивачу моральної шкоди є явно недостатнім, оскільки вирішуючи питання про суму компенсації завданої моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з конкретних обставин справи, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, позбавлення його можливості реалізації права власності, інших обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності та справедливості та розумності.
94. Доводи апеляційної скарги ГУНП в Житомирській області про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" через відсутність доказів на підтвердження визнання незаконними (протиправними) рішень, дій або бездіяльності правоохоронних органів (посадових осіб), колегія суддів апеляційного суду відхиляє, оскільки оскільки сам по собі факт безпідставного неповерення позивачу тимчасово вилученого у нього майна, визнаного речовим доказом у кримінальній справі та подальша втрата такого майна є доказом незаконності дій органів досудового розслідування, які додатково не підлягають визнанню незаконними у судовому порядку. Таким чином, відсутні підстави для встановлення дій органу досудового розслідування незаконними в порядку КПК України для наявності підстав відшкодування моральної шкоди, завданою позивачу.
95. Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги ГУНП в Житомирській області про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку із недоведенням ним втрати майна саме органами досудового слідства, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції втрата вилученої в ходу обушку лісопродукції позивача, визнаною речовим доказом у кримінальній справі відбулася у зв`язку із недотриманням Порядку зберігання речових доказів, вилучених у ході обшуку, визначений Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.
96. Крім того, встановлено, що належний облік і контроль за зберіганням вилученої лісопродукції не забезпечувалися: журнали обліку, зберігання та знищення не велися, контроль за дотримання правил зберігання речових доказів уповноваженими особами органу досудового слідства та прокуратури не проводився, а відомості щодо передання майна на відповідальне зберігання були суперечливими. Такі обставини у сукупності підтверджують протиправну бездіяльність уповноважених органів щодо забезпечення схоронності вилученого майна.
97. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання майна позивача, яке спричинило їх втрату дає право на відшкодування майнової і моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України (див. постанову Верховного Суду від 13 серпня 2025 року у справі №521/8236/23).
98. Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги Житомирської обласної прокуратури про недоведеність позивачем завдання моральної шкоди внаслідок дій та бездіяльності органу досудового розслідування, які виразились у неповерненні вилученого майна та втраті речових доказів, оскільки місцевий суд правильно урахувував, що внаслідок втрати вилученого в ході обшуку майна позивач змушений понад 10 років поспіль витрачати час та зусилля для захисту своїх прав, користуватися допомогою адвоката, внаслідок чого перебував у стані емоційного напруження, дискомфорту та невизначеності. Такі обставини дійсно можуть бути підставою для відчуття несправедливості, розчарування у правдивості державних органів, втрати віри в можливість отримати захист з боку держави, а тому факт завдання позивачу моральної шкоди в спірних правовідносинах, на думку колегії суддів, є очевидним.
99. Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги Житомирської обласної прокуратури щодо не залучення до участі у справі в якості співвідповідача ДП "Ліси України", оскільки при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди) (див. постанову Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі 6№10/3221/19-ц). Натомість ДП "Ліси України" не є органом державної влади, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди, а тому не є належним відповідачем за пред`явленим позовом.
100. Інші доводи апеляційних скарг позивача, ГУ НП в Житомирській області та Житомирської обласної прокуратури висновків суду першої інстанції не спростовують та на правильність оскаржуваного рішення суду першої інстанції не впливають.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
101. Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК).
102. Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
103. Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне залишити апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , ГУ НП в Житомирській області та Житомирської обласної прокуратури без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Щодо розподілу судових витрат
104. Частиною 13 статті 141 ЦПК передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
105. Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК, Житомирський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Житомирської обласної прокуратури, залишити без задоволення.

2. Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 16 січня 2026 року у справі № 296/6684/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 27 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач:	  	К.В. Шалота    	
Судді:	  	О.С. Коломієць   О.Б. Талько