Справа № 128/350/26
Провадження № 2/127/1740/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючої судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму заборгованості в розмірі 56420 грн., з яких 19000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 26600 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1510 грн. – заборгованість по комісії, 9310 грн. – заборгованість за ст. 625 ЦК України, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що за електронним Договором № 469366-КС-004 про надання кредиту від 16.12.2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , у ОСОБА_1 виникла заборгованість. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2026 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб; витребувано у АТ «Приватбанк» докази на підтвердження або спростування факту випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 16.12.2024 року до 02.06.2025 року. 
24.03.2026 року до суду надійшло повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 06.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260304/93059-БТ на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2026 року.
23.04.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (із заявою про поновлення пропущеного строку для подання відзиву), у якому сторона відповідача позов визнала частково, а саме у розмірі 32300 грн., з яких: 19000 грн. – тіло кредиту, 13300 грн. – проценти за користування кредитом, а у іншій частині позовних вимог просила відмовити. 
Відповідь на відзив та заперечення учасниками справи не подавалися.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" , якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Правова позиція щодо застосування вказаних норм чинного законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. 
Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
16.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 469366-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі – Договір); Договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором UA-9894.
Згідно з п. 2 Договору сума кредиту складала 19 000,00 грн., строк кредиту – 24 тижні, стандартна процентна ставка – фіксована, 1 % в день.
Таким чином, строк користування кредитом становив 168 днів (24 тижні * 7 днів).
Як вбачається з повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 06.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260304/93059-БТ, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (рахунок до картки № НОМЕР_3 ).
Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором, що підтверджується Довідкою-підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів та випискою АТ КБ «Приватбанк» по картці № НОМЕР_1 за період з 16.12.2024 року до 02.06.2025 року.
Як вбачається з довідки ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 16.12.2024 року про стан заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання за Договором не виконувалися належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитом становить 56 420 грн., з яких 19000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 26600 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1510 грн. – заборгованість по комісії, 9310 грн. – заборгованість за ст. 625 ЦК України. 
Щодо стягнення комісії.
Закон України «Про споживче кредитування» дозволив встановлювати комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням, поверненням кредиту, та включивши їх до загальних витрат за кредитом (п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України Закон України «Про споживче кредитування»). 
Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України Закону України «Про споживче кредитування» комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
П. 2 Договору передбачена комісія за видачу кредиту – 3800 грн., яка є правомірною і підлягає стягненню, та заборгованість за якою становить 1510 грн. (відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 2290 грн. комісії). 
Правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах № 524/5152/15-ц та № 686/9372/16, на які посилається сторона відповідача, не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки стосуються періодів до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування». 
Щодо ст. 625 ЦК України.
Позивачем пред`явлено до стягнення заборгованість за ст. 625 ЦК України - 9310 грн. 
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Таким чином, заборгованість за ст. 625 ЦК України – 9310 грн. стягненню не підлягає.
При цьому, на заборгованість за ст. 625 ЦК України було неправомірно зараховано 190 грн. зі сплачених відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів, які підлягають зарахування до іншої складової заборгованості (простроченої до повернення суми кредиту та прострочених процентів за користування кредитом). 
Так, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», до кредитів за договорами, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору, застосовуються вимоги цього Закону, крім частин другої - сьомої, абзацу другого частини десятої та частини дванадцятої статті 9, статті 19 та частини другої статті 21 цього Закону, а також положення щодо врегулювання простроченої заборгованості. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Розмір спірного кредиту – 19 000 грн. на день укладення кредитного договору перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, а тому підлягає застосуванню положення ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування». 
Щодо тіла кредиту та процентів за користування кредитом.
Тіло кредиту відповідачем ОСОБА_1 не сплачувалося, що не заперечувалося стороною відповідача у відзиві, а тому стягненню підлягає 19 000 грн. тіла кредиту. 
Проценти за користування кредитом у максимальному розмірі складали: 19 000 грн. * 1% на день * 168 днів = 31 920 грн., а не 32 110 грн. як було нараховано позивачем.
Відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 5510 грн. процентів за користування кредитом. 
Також суд вважає за необхідне зарахувати сплачені відповідачем ОСОБА_1 190 грн. як сплату процентів за користування кредитом, а не як заборгованість за ст. 625 ЦК України.
Таким чином, заборгованість за процентами за користування кредитом становить 26 220 грн. (31 920 грн. - 5510 грн. - 190 грн.), а не 26 600 грн. як заявлено позивачем. 
При цьому, посилання сторони відповідача як на підставу для зменшення розміру процентів за користування кредитом на 50% (до 13300 грн.) на положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої несправедливими є умови про встановлення непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, є безпідставним, оскільки проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань. 
Дійсно, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 01.09.2018 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 вересня 2018 року було укладено шлюб за актовим записом № 2291.
Однак, з наданої стороною відповідача довідки форми 5 військової частини НОМЕР_5 від 11.02.2026 року № 26/1764 не вбачається, чи перебував ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у період з 16.12.2024 року до 01.06.2025 року, тобто у період кредитування та нарахування процентів за користування кредитом, що унеможливлює застосування пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 469366-КС-004 про надання кредиту від 16.12.2024 року у розмірі 46 730 грн., з яких 19000 грн. - тіло кредиту, 26 220 грн. - проценти за користування кредитом, 1510 грн. – комісія.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 209,79 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 83%).  
Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 469366-КС-004 про надання кредиту від 16.12.2024 року у розмірі 46 730 грн. (сорок шість тисяч сімсот тридцять гривень), з яких 19000 грн. - тіло кредиту, 26 220 грн. - проценти за користування кредитом, 1510 грн. – комісія.
У іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 209,79 грн. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411; код ЄДРПОУ 41084239)
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,  АДРЕСА_1 ) 

СУДДЯ