Справа № 521/6080/26
Номер провадження № 2/521/5293/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 
Хаджибейський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Поліщук І.О.
при секретарі Коржеван В.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 2500 грн на утримання дитини, посилаючись на те, що між Позивачем та Відповідачем зареєстровано шлюб 18 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та складно актовий запис № 1616, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2026 року виданим повторно Приморським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2823. Протягом останнього часу стосунки між Позивачем та Відповідачкою розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб — розпався та має лише формальний характер. Наразі сторони вже тривалий строк не підтримуємо сімейно - шлюбних відносини, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, однією сім`єю не живуть. За домовленістю між Позивачем та Відповідачем донька залишається проживати разом з Позивачем.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у ст.ст.15,16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони з 18 листопада 2014 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1616.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 24 квітня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №2823, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На час вирішення спору подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.
Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає, що ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 2 статті 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Отже, право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів має саме той із батьків, з ким фактично проживає дитина та хто здійснює її утримання.
За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом із тим позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що малолітня дитина фактично проживає разом із ним та перебуває на його утриманні.
Матеріали справи не містять довідки про зареєстроване місце проживання дитини або фактичне місце мешкання дитини; акту обстеження житлово-побутових умов; характеристик чи довідок із закладу освіти; медичних документів; доказів здійснення витрат на дитину; доказів перебування дитини на утриманні позивача; будь-яких інших належних доказів фактичного проживання дитини разом із батьком.
Надані позивачем копії паспортів сторін, свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини підтверджують лише факт існування сімейних правовідносин між сторонами, однак самі по собі не підтверджують ані фактичного місця проживання дитини, ані здійснення її утримання саме позивачем.
При цьому суд не вправі ґрунтувати рішення на припущеннях щодо проживання дитини разом із позивачем чи здійснення ним її утримання.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.105, 110, 112, 114, 115, 141, 150, 155, 157, 160, 181-184, 191 СК України, ст.ст.,11, 13, 42, 141, 200,247,260,263-265,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 18 листопад 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1616, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб серіїНОМЕР_3 – розірвати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.О. Поліщук