ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6485/25  Номер провадження 22-ц/814/1711/26	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Держави України в особі Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди за надмірне, безпідставно довготривале та неефективне досудове розслідування по кримінальному провадженню, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління національної поліції в Полтавській області, Держави України в особі Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди за надмірне, безпідставно довготривале та неефективне досудове розслідування по кримінальному провадженню.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що Кременчуцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області третій рік не здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 березня 2023 року внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань за N? 12023170500000796 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_1 , є потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вчинені стосовно нього злочини відбулися ще 05 лютого 2023 року. При цьому три заяви щодо вчинених стосовно нього злочинів, потерпілий подав у Кременчуцьке РУП ГУНП в Полтавській області 09 лютого 2023 року, у яких зазначив, що стосовно нього було вчинено хуліганські дії та відкрите викрадення належного йому майна на загальну суму приблизно 238195,68 грн. та пошкоджено майна приблизно на 56301,38 грн. Проте відомості в ЄРДР були внесені відповідальними особами Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лише після винесення відповідної ухвали слідчим суддею та не за ст. 186 ч. 4 КК України та ст. 296 КК України, а за ст. 185 ч. 4 КК України із зазначенням обставин, що ніби то невідома особа вчинила таємне викрадення належного йому майна. Хоча у самих заявах про вчинені злочини потерпілий вказував на обставини щодо саме відкритого викрадення майна, а також вказував на коло осіб, причетних до вчинення злочинів та надав відповідні документи разом із переліком підозрюваних осіб, а також відеозаписи, на яких такі злочинні дії зафіксовані, включаючи і осіб, причетних до вчинення злочинів. Тобто, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було розпочате 29 березня 2023 року та триває по теперішній час, що складає вже понад два роки.
У зв`язку із бездіяльністю органів досудового розслідування позивач неодноразово звертався зі скаргами до відповідальних осіб , зокрема Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури, Кременчуцької окружної прокуратури, до керівництва ГУНП в Полтавській області, в управління внутрішньої безпеки ГУНП в Полтавській області.
На момент подання позову не встановлено власника автомобіля Газель, на якому вивозилися награбовані речі у ОСОБА_1 із гаражного кооперативу Московський м.Кременчук, та водій, хоча інформація надавалася потерпілим разом із заявою про вчинення злочинів. У розпорядженні поліції є відеозаписи із камер відеоспостереження та фото цього автомобіля (зроблені потерпілим), на яких зафіксовано номерний знак зазначеного автомобіля.
Так само не встановлені і не допитані конкретні виконавці злочинів, хоча їх зафіксовано за допомогою камер відеоспостереження та відеозаписи в установленому законом порядку передані у розпорядження слідчого.
Із вищевикладеного вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню N?12023170500000796, триває вже більше двох років, змінилося три слідчих, здійснювали досудове розслідування, один з яких був відсторонений від розслідування зв?язку з неефективним розслідуванням. Тобто наведене свідчить про умисне затягування досудового розслідування злочинів, вчинених стосовно потерпілого, та бажанням приховати ці злочини.
Позивач вважає, що у даній конкретній ситуації діями відповідачів була заподіяна моральна шкода позивачу, а саме: тривала бездіяльність посадових осіб, пов?язана з невиконанням своїх обов?язків, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України.
Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суму завданої та невідшкодованої шкоди, ступінь вини осіб, які завдали моральної шкоди, принципи розумності та справедливості, позивач вважає, що достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди буде стягнення із відповідачів на його користь 3 630 240 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Держави України в особі Головного управління національної поліції в Полтавській області, Держави України в особі Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди за надмірне, безпідставно довготривале та неефективне досудове розслідування по кримінальному провадженню – задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення в частині визначення розміру моральної шкоди є необґрунтованим , прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт посилається на обставини викладені ним у позові , щодо подій які сталися ще 05 лютого 2023 року, та вказує на досить тривалу бездіяльність слідчих органів та прокуратури ( протягом двох років) , які на його думку умисно та безпідставно затягують своєю бездіяльністю досудове розслідування.
У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду, надавши всі необхідні докази, підтверджуючи їх документально, як до ключової установи, яка захистить та відновить його порушені конституційні права. Тому для відновлення його прав, та його стану, порушених бездіяльністю уповноважених осіб, позивач визначив розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди на рівні 3 630 240 гривень, який він вважає достатнім для повного відшкодування заподіяної шкоди.
Зауважує, що при розгляді справи та визначенні суми відшкодування судом першої інстанції не було враховано, що при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
У зв`язку із викладеним , позивач просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року в частині визначення розміру відшкодування позивачеві моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, а саме: Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 3 630 240 (три мільйони шістсот тридцять тисяч двісті сорок) грн.
Також в апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач Полтавська обласна прокуратура. Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права .
Апелянт зауважує, що вказуючи про протиправну бездіяльність слідчих, судом першої інстанції взагалі не обгрунтовано, що стало підставою для часткового задоволення позовних вимог саме до Полтавської обласної прокуратури.
Відповідач вказує, що позивачем не доведено наявність елементів складу цивільно-правової відповідальності щодо заподіяння моральної шкоди: не надано доказів на підтвердження протиправності дій відповідача Полтавської обласної прокуратури, а саме, процесуальних рішень, прийнятих у порядку КПК України; самого факту моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав відповідачем; причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів, не наведено обгрунтований розрахунок визначеного ним розміру моральної шкоди, що відповідно до ст. 81 ЦПК є його процесуальним обов`язком.
Зазначає, що на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення відсутні будь-які рішення суду, постановлені у порядку кримінального судочинства або прокурора вищого рівня, до компетенції якого згідно ст. 308 КПК України відноситься розгляд скарг щодо недотримання слідчим або прокурором розумних строків або допущення будь-яких інших процесуальних порушень, якими було б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Вказуючи на відсутність підстав для задоволення позову , відповідач вказує, що відповідно до КПК України та висновків Верховного Суду питання оцінки досудового розслідування як неефективного віднесено до компетенції прокурора у межах кримінального провадження. А встановлення порушення розумних строків кримінального провадження та оцінка його ефективності може бути здійснена лише у порядку кримінального судочинства, встановленому КПК України, уповноваженими посадовими особами прокуратури чи судом. Порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 12023170500000796 та його неефективність у кримінальному судочинстві не встановлена, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про стягнення з Держави коштів на користь позивача. Окрім цього, зі змісту положень ЦПК України вбачається, що суд цивільної юрисдикції не наділений повноваженнями щодо встановлення фактів неефективності досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також інших порушень вимог КПК України.
Зважаючи на викладені обставини Полтавська обласна прокуратура просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог .
Окрім того, в апеляційному порядку рішення оскаржив і відповідач ГУ НП у Полтавській області. Скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права.
ГУНП в Полтавській області не погоджується з тією обставиною, що позивачем підтверджено спричинення йому моральної шкоди відповідно до копії довідки про виклик швидкої допомоги 21.09.2023 року та копії консультативного висновку спеціаліста від 21.09.2023 року. Так дійсно в матеріалах справи наявна копія довідки про виклик швидкої допомоги 21.09.2023 року та копія консультативного висновку спеціаліста від 21.09.2023 року, натомість з них взагалі не зрозуміло що саме стало підставою погіршення стану здоров`я позивача. 
Скаржник зазначає, що можливо у позивача були якісь інші обставини, що могли спровокувати погіршення стану здоров`я. На думку відповідача у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які дійсно могли б підтвердити факт погіршення стану здоров`я позивача та завдання йому моральної шкоди внаслідок проведення досудового розслідування кримінального провадження №12023170500000796. У справі відсутні будь-які покази свідків, судово-психологічна експертиза, медичні документи (виписки, довідки від психологів/психіатрів) які дійсно підтверджують погіршення стану здоров`я позивача внаслідок проведення досудового розслідування кримінального провадження №12023170500000796.
Також, зауважує, що у фізичної особи, яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває і факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлений, не виникає право на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі частини другої статті 1177 ЦК України, оскільки підставою для компенсації такої шкоди потерпілій особі державою є насамперед завдання шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення, що має бути встановлено у передбаченому кримінально-процесуальному законом порядку.
Відповідач посилається на те, що у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208rc18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Станом на момент розгляду справи СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.
У зв`язку із вказаними обставинами ГУ НП у Полтавській області просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури в якій позивач посилаючись на доведення ним належними доказами позовних вимог просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокуратури.
У справі встановлено, що у провадженні Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №12023170500000796 від 29.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено за заявами ОСОБА_1 від 09.02.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду Полтавської області від 23.03.2023 року у справі №524/1636/23.
27.02.2023 року на електронну пошту ДБР у Полтавській області позивачем направлялося повідомлення про вчинення злочину працівниками патрульної поліції та слідчого, на яке 12.04.2024 року отримано відповідь Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві про направлення зави до ГУ НП в Полтавській області для організації розгляду у межах компетенції.
Згідно листа т.в.о.начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 14.03.2023 року №107/К-207 повідомлено про невнесення відомостей до ЄРДР за заявами ОСОБА_1 від 09.02.2023 р., які зареєстровані за №№2646, 2647, 2648, у зв`язку з відсутністю підстав, які передбачені ч.1 ст.214 КПК України.
25.04.2023 року ОСОБА_1 звертався до начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про зміну кваліфікації кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 28.03.2023 року.
14.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся на особистий прийом до заступника начальника УП – начальника СВ КРУП підполковника поліції Харченко О. щодо розслідування кримінального провадження, яким прийнято рішення надати заявнику відповідь про результати розгляду заяви.
04.10.2023 року за вих..№107/К-20/оп ОСОБА_2 надано відповідь про доручення його заяви від 10.05.2023 року до матеріалів кримінального провадження №12023170500000796 від 29.03.2023 року. Повідомлено про вжиття заходів щодо перевірки викладених у заяві фактів. Запропоновано прибути до слідчого для проведення допиту у якості потерпілого.
27.11.2023 року ОСОБА_1 подано скаргу керівнику Кременчуцької окружної прокуратури Лапко А.О. щодо відсутності жодних зусиль та процесуальних дій з боку слідчого, спрямованих на повідомлення винним про підозру та скерування обвинувальних актів до суду. Просив надати прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, та слідчому вказівки щодо строків прийняття процесуальних рішень. У разі встановлення вини відповідних службових осіб у недотриманні розумних строків, просив вирішити питання про їх притягнення до відповідальності, встановленої законом.
01.12.2023 року за вих.№52-207-23 Камєнцеву Б. надано відповідь, згідно якої прокурором вивчено стан досудового розслідування у кримінальному провадженні та 30.11.2023 слідчому надано письмові вказівки щодо подальшого проведення досудового розслідування.
24.01.2024 року ОСОБА_1 допитано у якості потерпілого у кримінальному провадженні №12023170500000796 від 28.03.2023 року.
01.05.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах ОСОБА_1 подано керівнику Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області скаргу на недотримання розумних строків досудового розслідування, просив, за наявності підстав, надати прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, вказівки щодо строків прийняття процесуальних рішень, зокрема щодо відповідної кваліфікації злочинних дій винних осіб, повідомлення їм про підозру та скерування обвинувального акту в суд за підсудністю.
03.05.2024 року за вих.№52-207-23/24 адвокату Шевченку С. та Камєнцеву Б. надано відповідь про те, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що станом на 02.05.2024 року вказівки прокурора у кримінальному провадженні не виконані, необхідні слідчі (розшукові) дії не проведені. у порушення вимог ст.ст. 9, 28 КПК України, для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин за кримінальним провадженням, у зв`язку з чим прокурором направлено лист на адресу керівництва СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області щодо розгляду питання про відсторонення слідчого ОСОБА_3 від проведення подальшого досудового розслідування та передачі кримінального провадження іншому слідчому (слідчим) для проведення подальшого досудового розслідування, відповідно п.7 ч.2 ст.36 КПК України. Також повідомлено, що процесуальному керівнику у кримінальному провадженні, прокурором вищого рівня, у порядку ст..308 КПК України надані вказівки щодо витребування матеріалів досудового розслідування, вивчення та вжиття вичерпних заходів прокурорського реагування, у тому числі щодо необхідності проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні на виконання наданих керівником вказівок 03.05.2024, в порядку ст.36КПК України слідчому надані письмові вказівки з контрольним строком їх виконання до 03.06.2024 року.
21.05.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах ОСОБА_1 направлено заступнику начальника Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області адвокатський запит з проханням повідомити чи передане виконавче провадження №12023170500000796, на виконання вказівок прокурора, іншому слідчому, якщо так, то просив повідомити який саме слідчий проводить досудове розслідування даного кримінального провадження.
У відповідь на запит 21.05.2024 року за вих..№64-Аз/115/107/12-2024 Т.в.о.заступника начальника СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повідомлено про скерування кримінального провадження до СУ ГУНП в Полтавській області, у зв`язку з чим, матеріали кримінального провадження іншому слідчому не передавалися.
Клопотанням адвоката Шевченка С.М. в інтересах ОСОБА_1 , адресованим слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, від 25.07.2024 року висловлено прохання оглянути мобільний телефон Google Pixel XL на предмет його працездатності та наявності встановлених у ньому SIM карт та накопичувачів інформації, а також на предмет наявності на носіях телефону інформації, яка може бути важливою для даного кримінального провадження, зафіксувавши процес огляду телефону у відповідному протоколі. Після проведення огляду, залучити телефон до кримінального провадження як речовий доказ. Після залучення телефону як речового доказу – передати його на відповідальне зберігання власнику – потерпілому ОСОБА_1 .
30.07.2024 року адвокатом Шевченком С.М. в інтересах ОСОБА_1 направлено слідчому Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області адвокатський запит з проханням повідомити результати розгляду клопотання від 25.07.2024 року.
07.08.2024 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Шевченка С.М. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду вищевказаного клопотання.
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.08.2024 року у справі №524/8514/24 закрито провадження за скаргою у зв`язку з тим, що на час розгляду скарги клопотання розглянуто.
05.08.2024 року адвокат Шевченко С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області клопотання про проведення огляду накопичувача інформації Mikro SD та переглянути відеозаписи, збережені на вказаному носієві, зафіксувавши процес огляду у відповідному протоколі; залучити носій до кримінального провадження як речовий доказ.
19.08.2024 року адвокат Шевченко С.М. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до слідчого СК Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області з адвокатським запитом, в якому просив повідомити результати розгляду клопотання від 05.08.2024 року.
28.08.2024 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Шевченка С.М. звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду вищевказаного клопотання.
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30.08.2024 року у справі №524/8514/24 скаргу задоволено, зобов`язано слідчого Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області розглянути клопотання від 09.08.2024 року.
На компакт-диску із аудіо записом дзвінків, який доданий позивачем до матеріалів справи, зафіксовано спілкування позивача щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Спричинення моральної шкоди позивачем підтверджено у тому числі копією довідки про виклик швидкої допомоги 21.09.2023 року, копією консультативного висновку спеціаліста від 21.09.2023 року.
На спростування позиції позивача, представником ГУНП в Полтавській області до відзиву додано висновок службового розслідування за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , затверджений начальником ГУНП в Полтавській області 27.04.2023 року, згідно якого відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що не знайшли свого підтвердження. Під час здійснення перевірки керівництву Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області вказано на безумовне дотримання вимог норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення перевірки та досудового розслідування у кримінальних провадженнях та попереджено, що у разі допущення прорахунків у роботі у даному напрямку, до них (як керівників) буде вжито заходів дисциплінарного впливу.
Згідно висновку службового розслідування щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 25.04.2023 року, затвердженого т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області, порушень чинного законодавства України в діях старшого дізнавача Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , не встановлено.
Довідкою перевірки за скаргою ОСОБА_1 , затвердженою заступником начальника ГУНП в Полтавській області 14.04.2023 року, засвідчено призначення додатковго комісійного службового розслідування за заявами ОСОБА_1 у відповідності до вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, не є доцільним. Оцінка дій чи бездіяльності окремих працівників поліції Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області має бути надано у межах проведення комісійного службового розслідування, ініційованого наказом начальника ГУНП в Полтавській області від 12.04.2023 №358.
Статтею 56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 2 частини 2 ст.1167ЦК України визначено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим,органу місцевого самоврядування,фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
За правилами встановленими ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевнихстражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуз протиправноюповедінкою щодонеї самої,членів їїсім`їчи близькихродичів; 3)у душевнихстражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуіз знищеннямчи пошкодженнямїї майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно положень ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов`язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.
Колегія суддів звертає увагу, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснення щоденної діяльності, тощо.
Оцінюючи рівень душевних переживань позивача, що може свідчити про завдання йому моральної шкоди, колегія суддів виходить з того, що матеріалами цивільної справи підтверджується, що позивач був вимушений оскаржувати бездіяльність щодо невнесення відомостей за його заявою до ЄРДР , неодовразово звертатися із скаргами до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури, Кременчуцької окружної прокуратури, до керівництва ГУНП в Полтавській області, управління внутрішньої безпеки ГУНП в Полтавській області. З урахуванням того, що досудове розслідування тривало на момент звернення із позовом , вказані обставини безсумнівно викликають розчарування у справедливості державних органів. Крім того, колегія суддів враховує, що надмірна тривалість кримінального провадження в сукупності із оскарженням позивачем дій органу досудового розслідування призвела до правової невизначеності у вказаних правовідносинах та необхідності затрат чималого часу для захисту своїх порушених прав.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завдання позивачеві моральної шкоди.
Суд відхиляє посилання прокуратури на те , що остання не є завдавачем шкоди оскільки відповідно до КПК України та висновків Верховного Суду питання оцінки досудового розслідування як неефективного віднесено, зокрема, до компетенції прокурора у межах кримінального провадження. Встановлення порушення розумних строків кримінального провадження та оцінка його ефективності може бути здійснена лише у порядку кримінального судочинства, встановленому КПК України, уповноваженими посадовими особами прокуратури чи судом. У даній справі відповідні порушення компетентними органами не встановлено.
Суд зауважує, що у даній справі досліджувалося саме питання завдання моральної шкоди надмірною тривалістю досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023170500000796 (понад два роки), судом першої інстанції у рішенні не надавалася оцінка, безпосередньо, неефективності розслідування у кримінальному провадженні чи встановленню факту порушення розумних строків . 
Окрім того, Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області у відповіді від 03.05.2024 визнано факт порушення ст.ст.9,28 КПК України та ініційовано питання щодо відсторонення слідчого Білицького В.Є. від проведення подальшого досудового розслідування у зв`язку із наведеними обставинами.
Доводи відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області стосовно того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які підтверджують спричинення моральних страждань позивачу колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 1173 ЦК України вина відповідача у завданні моральної шкоди немає правового значення для встановлення правових підстав для відшкодування моральної шкоди, а тому доведенню не підлягає.
Доводи відповідачів Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Полтавської обласної прокуратури стосовно того, що аргументи та докази на які посилається позивач, не свідчить про заподіяння йому моральної шкоди, а також не мають причинно наслідкового зв`язку із заподіяною моральною шкодою, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Таким чином, відповідач ГУ НП в Полтавській області та прокуратура при здійсненні своїх повноважень повинні діяти у відповідності до Конституції України та Законів України, з дотриманням відповідних процесуальних строків, уникаючи переконання , що позивач не позбавлений права оскаржити тривалість розслідування у встановленому законом порядку, оскільки саме держава відповідає перед людиною за свою діяльність, а довготривале розслідування у кримінальному провадженні саме по собі свідчить про порушення прав позивача та викликає розчарування у державних інституціях, що викликає негативні емоції, що можуть досягати рівня моральних страждань.
Тобто, на думку колегії суддів позивачем обґрунтовано заявлені позовні вимоги щодо завдання йому моральної шкоди.
Відносно доводів позивача ОСОБА_1 , що викладені ним в його апеляційній скарзі, щодо необґрунтованості присудженої судом суми морального відшкодування, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на слідуюче.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції керувався значною тривалістю досудового розслідування, а також враховував час який позивачем було витрачено на поновлення його порушених прав, а також обсяг зусиль які він доклав для їх поновлення.
А тому, з урахуванням вказаних обставин, а також принципу розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром грошового еквівалента відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов 

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов