УХВАЛА
03 червня 2026 року
м. Київ
справа № 333/6778/19
провадження № 51-2150ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2025 року та на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 квітня 2026 року,
встановив:
ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на вказані вище судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
За приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ст. 438 КПК.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не може втручатися в аспекти оцінки судами попередніх інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в провадженні, таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень в цілому.
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 не вказує підстав, передбачених ст. 438 КПК, для скасування судом касаційної інстанції оскаржених судових рішень, наводить загальні посилання про незаконність постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, а свої вимоги про скасування судових рішень обґрунтовує посилаючись на неправильно встановлені фактичні обставини кримінального провадження та неповноту судового розгляду, стверджує про недостовірність досліджених судом доказів.
Однак, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин, а оцінка доказів на предмет достовірності, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції і відносяться до компетенції перевірки апеляційного суду.
За доводами касаційної скарги не конкретизовано, зважаючи на повноваження Верховного Суду, які саме порушення було допущено місцевим судом під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Такожзаконний представник у касаційній скарзі не зазначив, яких порушень допустився апеляційний суд в ході перегляду ухвали місцевого суду про застосування примусових заходів медичного характеру, не конкретизує, які саме доводи апеляційних скарг захисника та законного представника залишилися без відповіді апеляційного суду. Стверджуючи про обов`язок апеляційного суду повторного дослідження обставин провадження та доказів у провадженні, не наводить конкретних аргументів, які би ставили під сумнів дотримання судом апеляційної інстанції приписів ст. 404 КПК, не окреслює, які саме докази в апеляційній скарзі сторона захисту вважала оціненими із порушенням правил ст. 94 КПК, які саме обставини свідчили про наявність підстав для повторного дослідження фактичних обставин справи, однак апеляційний суд наведені стороною захисту обставини проігнорував та не висловив своєї позиції з окреслених захисником ОСОБА_6 та законним представником ОСОБА_4 питань, приписи яких норм матеріального та процесуального права не дотримався під час апеляційного перегляду.
При цьому, вимагаючи закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , відповідного обґрунтування цієї вимоги з посиланням на відповідні підстави, передбачені в ст. 284 КПК, ОСОБА_4 в касаційній скарзі не наводить.
Таким чином, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2025 року та на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 квітня 2026 року, залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3