Справа № 459/4262/25 
Провадження № 2/459/1421/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого - судді Жураковського А.І.
за участю секретаря судового засідання Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
02.12.2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором №3922511 від 31.03.2021, у розмірі 65550 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн та судовий збір – 2422,40 грн.
31.03.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 3922511 в електронній формі через платформу CreditPlus. Сума кредиту - 20 000 грн., строк - 30 днів, ставка - 1,9% на день. Кредитор виконав свій обов`язок, перерахувавши кошти. Відповідач борг не повернула. Через два ланцюги відступлення (30.11.2021 та 23.05.2024) право вимоги перейшло до позивача. Заявлена заборгованість: тіло кредиту - 20 000 грн., проценти - 45 550 грн. Разом - 65 550,00 грн.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3922511.
Ухвалою від 19.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. 
29.01.2026 представник відповідачки – адовокат Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Вказала, що позивачем не надано первинних документів (виписки по рахунку, платіжного доручення, меморіального ордера), що підтверджують реальне перерахування коштів. Вважає, що розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не є належним доказом. Крім того, зазначає, що нарахування процентів у розмірі 45 550,00 грн. є неправомірним, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України проценти нараховуються лише в межах погодженого строку кредитування (30 днів), і максимальна сума процентів мала б становити 11 400,00 грн. (380 грн./день ? 30 днів). Сума витрат на професійну правничу допомогу вважає непропорційною та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. 
05.02.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що факт перерахування коштів відповідачці підтверджується квитанцією ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про переказ 20 000 грн. на картку № НОМЕР_1 , транзакція № 928372741. Договором передбачена автопролонгація (п. 4.3.1), тому проценти нараховувалися правомірно в межах нового строку кредиту. Зазначає, що відповідач жодного контррозрахунку не надала і не спростувала арифметику позивача. Просить позов задовольнити повністю.
27.02.2026 розгляд справи відкладено для витребування доказів від АТ «ПриватБанк».
27.03.2026 відкладено розгляд справи для отримання витребуваних доказів від АТ «ПриватБанк».
24.04.2026 учасники справи не з`явилися у судове засідання. 
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань не подала.
З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 31.03.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3922511, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), згідно якого Кредитодавець надав позичальнику - відповідачу кредит в сумі 20000 гривень строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 договору.
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору знижена процентна ставка 0,57% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживачу в межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах).
Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев?яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
30.11.2021 було укладено договір № 30112021 відповідно до якого ТзОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3922511.
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3922511.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3922511.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у форматі, придатній для приймання його змісту.
Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даним в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим.
Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредитів, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 
Щодо факту отримання коштів: позивачем надано квитанцію про переказ 20 000 грн. через платіжного оператора ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на картковий рахунок відповідача.
Відповідач не надала жодного доказу того, що кошти на її рахунок не надходили, хоча мала реальну можливість отримати виписку по власному картковому рахунку та надати її суду. 
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» за вих. №20.1.0.0.0/7-260309/59122-БТ від 17.03.2026, на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 31.03.2021 було зарахування коштів в сумі 20000 грн.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається. Відсутність заперечень відповідача, підкріплених доказами, в сукупності з квитанцією позивача дає суду підстави вважати факт отримання кредиту встановленим.
Посилання відповідача на постанову ВС № 336/4796/18 щодо необхідності надання меморіального ордера є обґрунтованим у частині загального правила, однак суд враховує, що позивач не є банком у розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а є небанківською фінансовою установою, на яку не поширюється обов`язок складати меморіальні ордери. Переказ через платіжного агента є законним способом безготівкових розрахунків відповідно до постанови ВС від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17. Квитанція про транзакцію є допустимим доказом факту перерахування коштів у даному випадку.
Сам факт укладення договору та отримання відповідачем 20 000 грн. суд вважає доведеним.
Судом перевірено правонаступництво за договорами відступлення права вимоги. 
Відповідно до ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ланцюг переходу є безперервним та охоплює договір № 3922511. Суд визнає позивача належним кредитором.
Відповідач стверджує що проценти мали нараховуватись лише за 30 днів (погоджений строк кредиту), а їх максимальний розмір становить 11 400,00 грн. (380 грн. ? 30 днів), посилаючись на постанову Великої Палати ВС від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
Позивач наполягає на правомірності нарахування процентів з урахуванням автопролонгації (п. 4.3.1 договору), посилаючись на постанову КЦС ВС від 12.04.2022 у справі № 756/6038/20.
Суд частково погоджується з посиланням на постанову Великої Палати ВС від 05.04.2023, однак зазначає, що ця правова позиція стосується ситуації коли після закінчення строку кредиту кредитор продовжує нараховувати проценти в односторонньому порядку без жодних договірних підстав.
У даній справі ситуація є принципово іншою: сторони при укладенні договору заздалегідь погодили механізм автопролонгації (п. 4.3.1), відповідно до якого за наявності заборгованості строк кредиту продовжується на кожен наступний календарний день, але не більше 90 днів поспіль. Відповідач підписала договір з цими умовами та не оспорювала їх.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Відповідно до постанови КЦС ВС від 12.04.2022 у справі № 756/6038/20 незгода позичальника з умовами кредитування за відсутності зауважень під час укладення договору не є підставою для визнання умов договору такими що не підлягають виконанню.
Разом з тим суд не може погодитись із нарахуванням процентів понад 90 календарних днів, оскільки саме такий максимальний строк автопролонгації встановлено п. 4.3.1 договору. Нарахування процентів понад цей строк суперечить умовам самого договору та є безпідставним.
З Картки обліку (розрахунку заборгованості) вбачається, що фактично проценти нараховувались 150 днів (з 31.03.2021 по 27.08.2021), що перевищує максимально допустимий договором строк автопролонгації у 90 днів.
Як видно із розрахунку заборгованості за період з 31.03.2021 – 29.04.2021 (30 днів ? 114,00 грн./день = 3 420 грн.).
За період з 30.04.2021 -28.06.2021 (60 днів ? 380 грн./день = 22 800 грн.)
Разом нараховано за 90 днів: 26 220 грн.
Крім того, відповідачкою здійснювалися платежі 30.04.2021 - 3 420,00 грн., 27.08.2021 - 50,00 грн, що разом становить 3 470,00 грн.
Відповідно, залишок процентів до стягнення становитиме: 26 220 грн ? 3 470 грн = 22 750 грн.
Відтак, загальна заборгованість відповідачки за договором №3922511 від 31.03.2021 становить 42 750 грн, яка складається із тіла кредиту 20 000 грн та процентів 22 750 грн.
Отже, позов задовольняється частково.
Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн.
Представником відповідача - адвокатом Зачепіло З.Я. разом із відзивом на позовну заяву було подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, який понесено позивачем.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», що підтверджується копією Договору №02-07/2024 про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року, копією прайс листа АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023, копією заявки на надання юридичної допомоги №890 від 01.10.2025, копією витягу з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатського об`єднання, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, відсутність участі адвоката позивача в судових засіданнях, заперечення представником відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних становлять 1579,83 грн., виходячи з наступного розрахунку 42750 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (ставка судового збору): 65550 грн. (сума заявлених позовних вимог). 
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 273,  354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за Договором №3922511 від 31.03.2021 у сумі 42750 грн, з яких: заборгованість за за тілом кредиту – 20 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 22 750 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 1579, 83 грн судового збору та 4 000 грн витрат понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 11.05.2026

Суддя: А. І. Жураковський