Справа № 333/778/26
Провадження № 2/333/2155/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
24 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ФАКТОРІНГС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В:
21.01.2026 року (сформовано в системі «Електронний суд» 15.01.2026 року) ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати, загальний розмір яких становить 75 353 грн. 66 коп., а також судові витрати. Позов обґрунтовано таким. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2012 року по цивільній справі № 2-3700/2011 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов ПАТ «КБ «НАДРА» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за Договором «Автопакет» № 16/2008/1739Фап від 07.08.2008 року на загальну суму 119 252 грн. 65 коп. Судове рішення набрало законної сили 03.03.2012 року. В подальшому, 08.05.2020 року ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» на підставі Договору № GL3N315356 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за реєстровим № 5576, придбало у ПАТ «КБ «НАДРА» права вимоги щодо відповідача за кредитним договором. Таким чином, з 08.05.2020 року новим кредитором відносно відповідачів є ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», яке набуло всіх прав попереднього кредитора ПАТ «КБ «НАДРА» відповідно до Договору відступлення. Станом на дату подання позову, відповідачі не виконали судове рішення та грошові кошти так і не повернули. Виходячи з того, що відповідачі ухиляються від сплати грошових коштів згідно з судовим рішенням № 2-3700/2011 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 119 252 грн. 65 коп., на користь позивача, у останнього наявні підстави для стягнення у судовому порядку 3% річних та сум інфляційних втрат згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які є мірою відповідальності відповідачів. За розрахунками позивача ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» заявляє про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних витрат за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, загальний розмір яких становить 75 353 грн. 66 коп., з яких: 3% річних – 17 525 грн. 24 коп., інфляційні втрати – 57 828 грн. 42 коп. 
У зв`язку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки з доданими документами на зареєстровану адресу місця реєстрації та через смс-повідомлення. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надіслали, а також не скористались своїм правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України.
На підставі наведеного, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір «Автопаркет» № 16/2008/1739Фап.
Того ж дня між ОСОБА_2 як поручителем за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, укладено договір поруки.
У зв`язку з невиконанням кредитного договору та договору поруки, укладених 07.08.2008 року, ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2012 року у справі № 2-3700/2011 вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 16/2008/1739Фап від 07.08.2008 року у розмірі 119 252 грн. 65 коп., а також судові витрати у розмірі 1 192 грн. 52 коп. – державне мито та 120,00 грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Рішення суду не виконано. 
З 02.04.2017 року по 23.02.2022 року становлять: 3% річних у розмірі 17 525 грн. 24 коп. та інфляційні втрати у розмірі 57 828 грн. 42 коп. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи наведене, 3% річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказано, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Згідно з п. 8.35 постанови від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).
У п. 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у п. 54 постанови від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та п. 6.19. постанови від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
У постанові Верховного Суду від 07.08.2023 року справа № 752/9858/21 (провадження № 61-6097св23) зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України.
Судом встановлено, що 07.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір «Автопаркет» № 16/2008/1739Фап. Того ж дня між ОСОБА_2 як поручителем за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, укладено договір поруки.
У зв`язку з невиконанням кредитного договору та договору поруки, укладених 07.08.2008 року, ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2012 року у справі № 2-3700/2011 вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 16/2008/1739Фап від 07.08.2008 року у розмірі 119 252 грн. 65 коп., а також судові витрати у розмірі 1 192 грн. 52 коп. – державне мито та 120,00 грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення.
Отже, вказаним судовим рішенням у справі № 2-3700/2011 підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачів перед банком розмірі 119 252 грн. 65 коп. та його порушення.
Доказів оскарження даного судового рішення, матеріали справи не містять.
08.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» був укладений договір № GL3N315356 про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» відступив новому кредитору ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» права вимоги до позичальників за договорами, які зазначені в додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, в тому числі і за договором «Автопакет» № 16/2008/1739Фап від 07.08.2008 року, укладеним з ОСОБА_1 та з поручителем ОСОБА_2 .
Згідно з розрахунком позивача суми 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року становлять: 3% річних у розмірі 17 525 грн. 24 коп. та інфляційні втрати у розмірі 57 828 грн. 42 коп.
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідачів суми 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року у загальному розмірі 75 353 грн. 66 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. 
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ФАКТОРІНГС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ФАКТОРІНГС» (код ЄДРПОУ 40298218, адреса: 49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд. 15-а) 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України, загальний розмір яких становить 75 353 (сімдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят три) 66 коп., з яких: 3% річних – 17 252 грн. 24 коп., інфляційні втрати (інфляційне нарахування) 57 828 грн. 42 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ФАКТОРІНГС» (код ЄДРПОУ 40298218, адреса: 49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд. 15-а) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ФАКТОРІНГС» (код ЄДРПОУ 40298218, адреса: 49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд. 15-а) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам не пізніше двох днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 24 квітня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик