ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/3409/25 Головуючий суддя І інстанції Музиченко В. О.
Провадження № 22-ц/818/1286/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про повернення безпідставно набутого майна (коштів)

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року  м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2025 року, по цивільній справі №646/3409/25, за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2025 року Головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.
Позовна заява мотивована тим, щоОСОБА_1  перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності 2 групи з 10 липня 2023 року. Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 204850015205 від 19 листопада 2025 року припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 04 серпня 2023 року № 204850015205 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 08 листопада 2024 року № 26 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 10 липня 2023 року, у зв`язку з чим за період з 10 липня 2023 року по 30 листопада 2025 року останньому зайво виплачена пенсія в розмірі 91625,03 грн.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Управління пенсійного фонду України в Харківській області.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги задовольнити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 10.07.2023, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058. Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №204850015205 від 19 листопада 2025 року припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статті 49 Закону №1058 на підставі довідки виданої Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації №26 від 08.11.2024 про невизнання ОСОБА_1 , особою з інвалідністю з 10.07.2023. Листом від 22.11.2024 № 2000-0308-8/203566 ОСОБА_1 повідомлено про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності від 08.11.2024. У зв`язку із скасуванням довідки зайво виплачено пенсію у розмірі 91625,03 грн. за період з 10.07.2023 по 30.11.2025 та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. Проте відповідач добровільно не відшкодував вказані кошти.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 проситьсуд визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу; поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу, прийняти його та долучити до матеріалів справи; відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.
Щодо поновлення строку подання відзиву на апеляційну скаргу.
Зазначив, що Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.11.2025 року по справі № 646/3409/25 було відкрито апеляційне провадження та ухвалено, що учасники справи мають право подати до Харківського апеляційного суду в письмовій формі свій обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, у строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відповідачем по справі не було отримано апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку, а також відсутня апеляційна скарга в електронному вигляді в підсистемі «Електронний суд» для ознайомлення представником відповідача, виникла необхідність в ознайомленні з матеріалами справи про що 14.11.2025 року була подана відповідна заява до Харківського апеляційного суду. 18.11.2025 року на електрону адресу представника відповідача від Харківського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відзив подано 20.11.2025.
Вказав, що 10.07.2023 року була встановлена друга група інвалідності та Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» видана Довідка серія 12ААВ №709199 від 10.07.2023 року. Інвалідність була встановлена на строк до 01 серпня 2024 року. На підставі вищенаведеної довідки, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області було видано пенсійне посвідчення та ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності. Єдиною підставою для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.11.2024 року за № 204850015205 про виплату пенсії стала довідка Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 08.11.2024 року № 26 про невизнання ОСОБА_1 інвалідом. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року по справі № 520/14200/25 (яке набрало законної сили 18.09.2025 року) було вирішено: Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити. Визнати протиправним та скасувати рішення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертиз», викладене у формі довідки № 26 від 08.11.2024 про невизнання інвалідом ОСОБА_1 . Таким чином, єдина підстава для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.11.2024 року за № 204850015205 про нарахування виплати пенсії викладена у формі довідки № 26 від 08.11.2024 була визнана протиправною та скасована вищезазначеним рішенням суду.
Зазначив, що у розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року, прийнятій у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017). Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Між тим, апелянтом не під час розгляду справи у першій інстанції ні в апеляційній скарзі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак проведені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Як встановлено матеріалами справи, щоОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 10.07.2023 року, призначену відповідно до Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 28.07.2023 року за № 3719, виписки з акта огляду медико-соціально експертною комісією серії 12ААВ № 709199 від 10.07.2023, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною м. Харкова. 
Рішенням від 04.08.2023 за №204850015205 призначено ОСОБА_1 , пенсію по інвалідності II групи. 
Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 204850015205 від 19.11.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статті 49 Закону №1058 на підставі довідки виданої Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації №26 від 08.11.2024 про невизнання ОСОБА_1 , особою з інвалідністю з 10.07.2023. 
Листом від 22.11.2024 № 2000-0308-8/203566 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності з дати встановлення. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу було зайво виплачено пенсію за період з 10 липня 2023 року по 30 листопада 2025 року у розмірі 91625,03 грн. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачену пенсію. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув переплату по пенсії, то вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.
В силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону № 1058).
Відповідно до ст. 9 Закону № 1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).
У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону №1058-ІV у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. Частиною 3 статті 35 Закону №1058-ІV визначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25 листопада 2014 року).
Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10 липня 2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі особистої заяви від 10 липня 2023 року та виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №709199 від 10 липня 2023 року, виданого районною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
В позовній заяві позивачем зазначено, що виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 08.11.2024 №26 про невизнання ОСОБА_1 , особою з інвалідністю з 10.07.2023.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертиз» про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертиз», викладене у формі довідки №26 від 08.11.2024 р. про невизнання інвалідом ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 18.09.2025 року. В апеляційному порядку не переглядалось (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129589711).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Таким чином, рішенням, яке набрало законної сили визнано протиправним та скасовано рішення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертиз», викладене у формі довідки №26 від 08.11.2024 р. про невизнання інвалідом ОСОБА_1 . 

Отже, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та виплату пенсії, здійснено внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України –залишити без задоволення.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2025 року -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 01 травня 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина 

Судді колегії Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова