Справа № 345/1572/26 
Провадження № 33/4808/428/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Сидор Я.М. та потерпілого ОСОБА_1 ,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сидор Ярослави Миколаївни, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 07 травня 2026 року, якою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: 
- за ст. 122-4 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень).
- за ст. 124 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень);
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;
На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначено у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio» НОМЕР_2 , внаслідок чого дані транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Окрім цього, ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до вище вказаного ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України та за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Також, ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Сидор Я.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 .
Вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б вказували на вину ОСОБА_2 а сам ОСОБА_2 вину не визнає.
Вказує, що в даному випадку порушено процесуальні права ОСОБА_2 , зокрема право на захист, оскільки останньому належним чином не роз`яснено його права, та право скористатися допомогою захисника.
Зазначає, що працівниками поліції не було вручено примірники протоколів ОСОБА_2 , а сам протоколи складені неналежним чином, оскільки місять не точну адресу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Звертає увагу, що на відеозаписах наданих суду відсутня інформація про перевірку на стан сп`яніння другого водія, учасника ДТП ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Kia Rio».

Адвокат Сидор Я.М. з`явилася в судове засідання апеляційного суду. Їй роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просила задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 .
Потерпілий ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП просив залишити постанову суду без змін.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки оскаржена постанова винесена 07 травня 2026 року, апеляційна скарга подана 18 червня 2026 року з пропуском строку на апеляційне оскарження через те, що ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні, оскільки був мобілізований для проходження військової служби в ЗСУ, тому не знав про прийняте рішення, що в даній ситуації вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Щодо доводів про порушення прав ОСОБА_2 , який перебував на військовій службі, у зв`язку розглядом справи у його відсутність доходжу наступних висновків:
Відповідно до частини четвертої статті 277 цього Кодексу строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Так, зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі не передбачено діючим КУпАП та можливе лише після внесення змін до КУпАП, оскільки кодексом передбачено випадки можливого зупинення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення. 
Аналогічна позиція щодо вказаного питання викладена в листі Верховного суду до апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25.
У зв`язку з наведеним відсутні підстави для зупинення провадження.

Дослідивши матеріали справи, мотиви апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Провадження щодо ОСОБА_2 складається з трьох обвинувачень, що містяться в трьох протоколах про адміністративне правопорушення – від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1 №600716 (а.с. 1) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1№6000693 (а.с. 2) за ст. 124 КУпАП та від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1 №6000702 (а.с. 3) за ст. 122-4 КУпАП які об`єднані суддею суду першої інстанції в одне провадження з присвоєнням номеру справи №346/1572/26 та винесенням одного процесуального рішення суду - постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 07 травня 2026 року.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1. ст. 130 та ст. 124 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Твердження апелянта про те, що в даному випадку порушено процесуальні права ОСОБА_2 , зокрема право на захист, оскільки останньому належним чином не роз`яснено його права, та право скористатися допомогою захисника не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Як вбачається з відеозаписів, працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_2 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_2 на захист.
Апелянт наголошує, що працівниками поліції не було вручено примірники протоколів ОСОБА_2 , однак такі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від підпису у проколі лише за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протоколи за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП підписані ОСОБА_2 . Також останній не відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність копії такого протоколу у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_2 отримав таку копію, йому відомий зміст протоколу та він користується передбаченими законодавством правами, зокрема правом на захист, тому вважаю, що у даному випадку не порушено права ОСОБА_2 .
Твердження апелянта про те, що самі протоколи складені неналежним чином, оскільки місять не точну адресу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є слушним, оскільки адресу проживання було записано працівниками поліції зі слів ОСОБА_2 під час складання процесуальних документів, які згодом були підписані останнім, а власноручний підпис свідчить про відповідальність за його зміст.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1№6000693 (а.с. 2) ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Kia Rio» НОМЕР_2 , внаслідок чого дані транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
ОСОБА_2 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та відмовився від дачі пояснень.
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
До протоколу поліцейськими долучено схему ДТП, пояснення учасників та інші документи.
З план-схеми дорожньо-транспортної пригоди по вул. Шевченка 1 б в с. Боднарів о 16:35 год. 25 лютого 2026 року (а.с. 6) вбачається ділянка дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, дорожня обстановка, розташування транспортного засобу марки «Kia Rio» НОМЕР_2 та його пошкодження.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 25 лютого 2026 року (а.с. 12) він вказав, що під`їжджаючи до переїзду в с. Боднарів Калуського району, побачив, як автомобіль «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись на великій швидкості здійснив наїзд на його автомобіль чим спричинив механічні пошкодження та після цього продовжив рух.
Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 25 лютого 2026 року (а.с. 13) вона вказала, що під`їжджаючи до переїзду в автомобілі чоловіка в с. Боднарів Калуського району, побачила, як автомобіль «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись на великій швидкості здійснив наїзд на його автомобіль чим спричинив механічні пошкодження та після цього продовжив рух.
Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 25 лютого 2026 року (а.с. 14) він вказав, що того дня рухався на своєму автомобілі «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Калуш по вул. Львівська поблизу кільця в житловому масиві «Підгірки» і його зупинили працівники поліції та повідомили, що деякий час назад він проїжджав в с. Боднарів та скоїв ДТП, після чого він з працівниками поліції направились туди, де з їх слів він вчинив ДТП, інший автомобіль знаходився в кюветі.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП є правильною, оскільки він порушив п. 12.1 ПРД, в наслідок чого пошкодив транспортний засіб який йому не належить, а саме транспортний засіб марки «Kia Rio» НОМЕР_2 .
В матеріалах провадження містяться: протоколи, письмові пояснення, копії матеріалів ДТП, які підтверджують факт вчинення такого правопорушення саме ОСОБА_2 та поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_2 до вказаного адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1№600069.
Таким чином, доводи апелянта про недоведеність скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не знайшли свого підтвердження.

Щодо обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП доходжу наступних висновків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1 №6000702 (а.с. 3) ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до вище вказаного ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. 
ОСОБА_2 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та відмовився від дачі пояснень.
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Матеріалами провадження доведено факт вчинення ОСОБА_2 ДТП та залишення місці пригоди.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, в частині визнання винуватим за ст. 122-4 КУпАП апелянтом не надано.

Щодо обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП доходжу наступних висновків.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1 №600716 (а.с. 1) ОСОБА_2 , 25 лютого 2026 року о 16:35 год. по вул. Шевченка в с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Русановським І.І., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. 
ОСОБА_2 від підпису та дачі пояснень відмовився.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_2 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів, пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер 6820, але від такого ОСОБА_2 відмовився. Акт не підписав.
За змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Калуську ЦРЛ (а.с. 5), водій ОСОБА_2 , в якого виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів не був доставлений для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад у зв`язку з відмовою.
На відеозаписах, які міститься на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 21), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано зупинку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 та оголошено водієві причину зупинки, а саме скоєння ДТП яке він покинув. Далі працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_2 . На запитання працівника поліції чи вживав спиртні напої водій ОСОБА_2 вказав, що не вживав. Виявивши ознаки сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, останній вказав, що готовий пройти огляд у медичному закладі. Після приїзду в медичний заклад ОСОБА_2 намагався домовитись з працівниками поліції, які повідомили його про відповідальність за такі дії. Далі ОСОБА_2 відмовився від огляду. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_2 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Після цього працівники поліції приїхали на місце ДТП, де дізнались подробиці події. Також зафіксовано складання процесуальних документів, які працівники поліції оголосили ОСОБА_2 після складання, останній підписав складені документи та отримав їх копії.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння не є слушним, оскільки складені процесуальні документи фіксують факт відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, а саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_2 .
Крім того поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння і наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані сп`яніння. Факт перебування особі в стані сп`яніння, чи відсутність такого стану в особи підтверджується результатами проведеного огляду, від якого ОСОБА_2 відмовився.
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу і йому, як водію транспортного засобу марки запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, від такої пропозиції поліцейського ОСОБА_2 відмовився і вказав, що готовий пройти огляд у медичному закладі. Після приїзду в медичний заклад ОСОБА_2 намагався домовитись з працівниками поліції, які повідомили його про відповідальність за такі дії. Далі на території медичного закладу ОСОБА_2 відмовився від огляду.
Змістом відеозаписів доведено, що ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку, такі дії ОСОБА_2 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу. 
Твердження апелянта про те, що на відеозаписах відсутня інформація про перевірку на стан сп`яніння другого водія, учасника ДТП ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Kia Rio» є слушним, але не впливає на доведеність вини ОСОБА_2 , оскільки предметом розгляду в межах даної справи є ті порушення, що ставиться у вину згідно з протоколами саме ОСОБА_2 .
За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, як про це наголошено в апеляційній скарзі.
Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1. ст. 130 та ст. 124 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.
З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Сидор Ярославі Миколаївні строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката Сидор Ярослави Миколаївни, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 07 травня 2026 року щодо ОСОБА_2 за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло