П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/2545/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А. 
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В. 
13 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив: 
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21.01.2025 № 968120138763 про відмову в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" 10.12.2015 № 889-VІІІ, починаючи з 14.01.2025, з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок № 04-68 та № 04-69 від 10.01.2025, виданих управлінням соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області й здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 31.03.2014 по 13.01.2021 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.
З 13.01.2021 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки її розмір є вищим.
14.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", з врахуванням довідок про заробітну плату № 04-68 та № 04-69 від 10.01.2025, виданих управлінням соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21.01.2025 № 968120138763 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки позивачу раніше була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про державну службу».
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що позивач уже скористався своїм правом на призначення пенсії державного службовця, тому у пенсійного органу відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії позивачу згідно вищезазначеного Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Водночас, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.
Так, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст.37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Разом з тим відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором. 
Системний аналіз законодавства свідчить, що кожна наступна зміна виду пенсії є саме переведенням, а не новим призначенням, що не обмежено кількістю таких переходів протягом життя особи.
Доводи відповідачів про те, що позивач «використала право» на пенсію державного службовця, оскільки отримувала її з 31.03.2014 по 13.01.2021, не ґрунтуються на нормах чинного права. Ані Закон № 889-VIII, ані ст. 37 Закону № 3723-XII не містять імперативної заборони щодо повернення особи на спеціальну пенсію після того, як вона тимчасово отримувала виплати на загальних підставах.
Колегія суддів наголошує, що наявність у позивача станом на 01.05.2016 страхового стажу понад 38 років, з яких весь період становить стаж державної служби, є безумовною підставою для збереження права на пенсійне забезпечення згідно з п. 10, 12 Розділу XI Закону № 889-VIII. Право на вибір найбільш вигідного виду пенсії є складовою частиною права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України.
Судом встановлено, що звернення позивача від 14.01.2025 стосувалося саме переведення з одного виду виплат на інший з урахуванням оновлених довідок про складові заробітної плати № 04-68 та № 04-69 від 10.01.2025. Це право реалізується шляхом подання заяви та відповідних документів, а не через процедуру первинного призначення, як помилково стверджує орган Пенсійного фонду.
Посилання суду першої інстанції на Порядок № 622 як на підставу для відмови є нерелевантним, оскільки норми підзаконного акта не можуть обмежувати права, встановлені Законом. Крім того, у постанові від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22 Верховний Суд зазначив, що ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.
Тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів акцентує, що факт попереднього отримання спецпенсії до 2021 року лише підтверджує наявність у позивача права на такий вид забезпечення, а не скасовує його на майбутнє. Відмова у поновленні виплат за спецзаконом суперечить принципу правової визначеності та правомірним очікуванням особи на отримання належного пенсійного забезпечення.
Таким чином, рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 968120138763 від 21.01.2025 є протиправним, оскільки воно фактично позбавляє позивача права на перехід на більш вигідний для неї вид пенсії без належних правових підстав. Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що стаж державної служби позивача значно перевищує встановлений законом мінімум у 20 років.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2025 — скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права. Вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити переведення та перерахунок на підставі поданих довідок є обґрунтованими та спрямованими на повний захист прав позивача.
Разом з тим суд зауважує, що право особи на зміну виду пенсії є абсолютним у межах законодавчих вимог до стажу та віку, і не може бути обмежене фактом попереднього користування цим правом, якщо особа продовжує відповідати критеріям спеціального суб`єкта. Оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам законності та справедливості, а тому має бути скасоване з прийняттям нової постанови про задоволення позову. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. 
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 3028,00 грн. судового збору сплаченого згідно платіжного доручення від 13.02.2025 на суму 1212 грн. (сплаті підлягало 1211,20 грн) та платіжного доручення від 16.05.2025 на суму 1816,80 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21 січня 2025 року № 968120138763 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідках № 04-68 та № 04-69 від 10.01.2025, виданих Полонською міською радою, починаючи з дати звернення із заявою — з 14 січня 2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 3028 грн судових витрат понесених на сплату судового збору. 

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.