Дата документу 18.06.2026	Справа № 554/2178/26	
 	Провадження № 2/554/2502/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Михайлової І.М.,
за участю секретаря судового засідання Станкевич Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Нові Кредити» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року позивач ТОВ "ФК "Нові Кредити" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24.09.2023 року між ТОВ «Нові Кредити» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про споживчий кредит № 00-689553, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5000,00 грн строком на 379 днів. Відповідно до умов договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з першого дня надання суми кредиту позичальнику (здійснення першого та наступних траншів) та до закінчення строку кредитування в межах дії основного періоду та другого періоду. Нарахування процентів розраховується від суми кредиту, яка залишається у користуванні позичальника.
Основний період починає свій перехід з дати надання/видачі кредиту 24.09.2023 року і діє до 04.10.2023 року включно, строком на 10 днів. Під час користування кредитом в основний період позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,50 % в день.
Другий період починає свій перебіг (у разі наявності заборгованості за основним періодом) з 05.10.2023 року та діє до дати повернення кредиту 04.10.2024 року включно. Під час користування кредитом в другий період позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
ТОВ «Нові Кредити» виконало умови договору про надання кредиту, відповідач підписав договір за допомогою введення одноразового ідентифікатора YD7057 в особистому кабінеті, товариство перерахувало кредитні кошти на наданий відповідачем рахунок, а саме картку НОМЕР_1 , проте, відповідач не виконав обов`язку щодо повернення коштів за договором кредиту, у результаті чого станом на момент звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 56665,88 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість по кредиту, 44900 грн - заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом.
Крім того, відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором з 05.10.2024 року по 14.01.2026 року, за який підлягає обрахунку інфляційні втрати у розмірі 6765,88 грн.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК "Нові Кредити» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 00-690155 від 24.09.2023 року у загальному розмірі 56665,88 грн, а також судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у порядку статті 84 ЦПК України.
18.03.2026 року, на виконання вимог ухвали суду від 25.02.2026 року, до суду надійшов лист від представника АТ "ПУМБ" Решетнікової В., яким повідомлено, що в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_3 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні, також надано виписку по вказаному рахунку за період з 24.09.2023 по 27.09.2023.
Представник позивача ТОВ "ФК «Нові Кредити» в судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 24.09.2023 року між ТОВ «Нові Кредити» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит № 00-689553, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 379 днів. Відповідно до умов договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з першого дня надання суми кредиту позичальнику (здійснення першого та наступних траншів) та до закінчення строку кредитування в межах дії основного періоду та другого періоду. Нарахування процентів розраховується від суми кредиту, яка залишається у користуванні позичальника.
Основний період починає свій перехід з дати надання/видачі кредиту 24.09.2023 року і діє до 04.10.2023 року включно, строком на 10 днів. Під час користування кредитом в основний період позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,50 % в день.
Другий період починає свій перебіг (у разі наявності заборгованості за основним періодом) з 05.10.2023 року та діє до дати повернення кредиту 04.10.2024 року включно. Під час користування кредитом в другий період позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 2,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до платіжної інструкції № cfb3a3b9-58c1-41ac-8128-72166384cf6f від 24.09.2023 року на банківську картку НОМЕР_1 було перераховано 5 000,00 грн.
Згідно з інформацією, наданою АТ «ПУМБ», на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську карту № НОМЕР_3 та підтверджено зарахування 24.09.2023 року 5 000,00 грн .
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.07.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-689553 від 24.09.2023 року становить 49900,00 грн, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 44900 грн заборгованість за процентами.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору з використанням електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове рішення про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами Кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Матеріали справи підтверджують виконання позивачем зобов`язань за договором, зокрема надання відповідачу кредиту в розмірі, встановленому договором, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Навпаки, відповідач визнав позовні вимоги, не оспорював факту невиконання ним взятих на себе зобов`язань за договором та не заперечував проти задоволення позову. 
Ураховуючи, що відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору № 00-689553 від 24.09.2023, а тому наявні обґрунтовані підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» заборгованості за Кредитним договором № 00-689553 від 24.09.2023 року в розмірі 49900 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 44900 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат за період з 05.10.2024 року по 14.01.20265 року в розмірі 6765,88 грн, то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як встановлено судом, електронний Договір про споживчий кредит № 00-689553 з ОСОБА_1 укладено 24.09.2023 року, тобто після 24.02.2022 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, визначених ст.625 ЦК України, за порушення умов договору за період з 05.10.2024 по 14.01.2026 року в розмірі 6765,88 грн, задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за Договором в розмірі 49900 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 44900 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2342,91 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено на 88 %.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 282 ЦПК України, ст.ст.526, 546, 549, 599, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Нові Кредити» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Нові Кредити» заборгованість за кредитним договором № 00-689553 від 24.09.2023 року в розмірі 49900 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн та заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 44900 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Нові Кредити» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2342,91 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини с удового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному веб-порталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити», адреса місцезнаходження юридичної особи: 02002, м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, 4-а, код ЄДРПОУ 42152351;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя           І.М. Михайлова