ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8582/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Конишева О.В.) в адміністративній справі №280/8582/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
29.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки у розмірі 7763, 17 гривень, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки у розмірі 7763, 17 гривень, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановами Кабінету Міністрів України №127, №118, №168, №185 та №209 передбачено, що в 2021-2025 роках перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно. При цьому статтею 42 Закону №1058-IV передбачено, що індексація пенсії здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим та залежить від року в якому призначалась пенсія. На думку позивача, відповідач, встановивши позивачу щомісячну доплату до пенсії та здійснивши індексацію пенсії у 2021-2025 роках шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 3764,40 грн, а не того, який безпосередньо враховувався для обчислення розміру пенсії позивача у розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнти збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV індексація пенсій здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії, відповідно до механізму, визначеного Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, та щорічними постановами Кабінету Міністрів України щодо проведення індексації пенсій. Скаржник вказує, що пенсія позивача обчислена із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн, який є вищим за показник, визначений відповідно до пункту 5 Порядку №124 (3764,40 грн за 2014-2016 роки) з урахуванням відповідних коефіцієнтів збільшення. У зв`язку з цим застосування коефіцієнтів індексації у 2021-2023 роках не призводило до підвищення пенсії позивача, а тому відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №127, №118 та №168 їй були встановлені щомісячні доплати у розмірі 135 грн та 100 грн. Також скаржник зазначає, що з 01.03.2024 та з 01.03.2025 пенсія позивача була перерахована відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №185 та №209 із застосуванням передбачених коефіцієнтів збільшення, внаслідок чого показник середньої заробітної плати становив відповідно 7994,47 грн та 8913,83 грн. Відтак, на думку відповідача, індексація пенсії проведена правомірно, а підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, скаржник посилається на те, що органи Пенсійного фонду зобов`язані діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Позивач та третя особа правом подання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 10.07.2020 отримує за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).
Для розрахунку пенсії позивача застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки - 7763,17 гривень.
Позивачу були встановлені відповідні підвищення: з 01.07.2021 в розмірі 100 грн, з 01.03.2022 в розмірі 135,00 грн, з 01.03.2023 в розмірі 100,00 грн, з 01.03.2024 в розмірі 100,00 грн.
Позивач 16.07.2025 особисто звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила здійснити індексацію та перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.03.2025.
24.07.2025 відповідач по екстериторіальному принципу розглянув заяву про перерахунок пенсії позивача та прийняв рішення від 24.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії в якому зазначив, що відповідно до частини 4 статті 42 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв в роботі. У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Заявниці було здійснено масовий перерахунок по стажу 01.04.2025. Страховий стаж зараховано по 31.07.2024. Право на перерахунок відповідно до заяви від 16.07.2025 відсутнє у зв`язку з тим, що не минуло два роки після попереднього перерахунку.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі з 01.03.2021 у розмірі 1,11; з 01.03.2022 у розмірі 1,14; з 01.03.2023 у розмірі 1,197; з 01.03.2024 у розмірі 1,0796, з 01.03.2025 у розмірі 1,115 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість.
Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
На реалізацію положень ст.42 Закону № 1058-IV Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 20.02.2019 №124, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124).
Приписами пункту 1 та 2 Порядку №124 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 5 Порядку №124, у 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Отже, в силу приписів пункту 5 Порядку №124, у 2019 р. при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 р.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, положення пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у справі №160/28752/23 (постанова від 13.01.2025), у справі №400/4663/24 (постанова від 28.01.2025), у справі №160/6686/24 (постанова від 26.02.2025) та інших.
Варто зауважити, що Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2025 у справі №200/5836/24 не знайшов підстав для відступу від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де він застосований.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення у 2021 - 2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:
у 2021 році – 1,11 згідно з постановою №127;
у 2022 році – 1,14 згідно з постановою № 118;
у 2023 році – 1,197 згідно із постановою № 168;
у 2024 році – 1,0796 згідно з постановою № 185;
у 2025 році – 1,115 згідно з постановою №209.
Таким чином, індексація пенсій у 2021 - 2025 роках повинна проводитись відповідно до постанови №127, постанови № 118, постанови № 168, постанови № 185, постанови №209, Порядку № 124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, відповідно.
З урахуванням наведених норм законодавства, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача, наведені у рішенні про відмову в проведенні перерахунку пенсії (індексації) позивача відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV з 01.03.2025, а також в апеляційній скарзі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час проведення у 2021– 2025 роках перерахунків пенсії позивача пенсійним органом неправомірно застосовувались щомісячні доплати до пенсії замість послідовного застосування коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався при обчисленні пенсії позивача.
Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав пенсійний орган здійснити нарахування та виплату індексації її пенсії з 01.03.2025 шляхом застосування до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 7763,17 грн, що враховувався при обчисленні пенсії, коефіцієнтів збільшення: 1,11 з 01.03.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127, 1,14 з 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, 1,197 з 01.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 та 1,115 з 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209, із проведенням у зв`язку з цим перерахунку та виплати пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/8582/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак