Справа № 541/568/26 
№ провадження 1-кп/541/176/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора   ОСОБА_3 ,
потерпілої   ОСОБА_4 , 
обвинуваченої   ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026175550000023 від 08.02.2026, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Дібрівка, Миргородського району Полтавської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, працюючої молодшою медичною сестрою КНП «Миргородська ЛІЛ» Миргородської міської ради, має на утриманні неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
07.02.2026, близько 16:00 год, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №10 по вул. Миру в с. Дібрівка Миргородського району, під час сварки з ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті попередніх неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, умисно нанесла ОСОБА_4 один удар правою рукою зжатою в кулак в ділянку щоки з правої сторони обличчя. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 впали на землю, де ОСОБА_7 продовжуючи свій протиправний умисел нанесла ОСОБА_4 близько 3 ударів правою рукою в ділянку обличчя справа. В подальшому, після того, як ОСОБА_4 та ОСОБА_7 піднялися, ОСОБА_7 знову нанесла потерпілій один удар правою рукою в ділянку обличчя справа. 
У результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта № 39 від 10.02.2026, завдано тілесні ушкодження у вигляді: синця, що розташований на правій щоці; саден, що розташовані на кінчику носа, на правій щоці, на правому крилі носа, на верхній губі з права, в лобній ділянці зліва, які могли утворитися не менш, ніж від шести точок прикладання сили тупих твердих предметів, якими, також могли бути удари руками, зжатими в кулак, нігтями, по давності утворення можуть відповідати даті та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості, як у свої сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином,  ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні  ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень.
Враховуючи те, що обвинувачена у судовому засіданні свою вину визнала повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти такого рішення суду не заперечували. Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої, допитом обвинуваченої, потерпілої. 
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7  провину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального проступку. Суду пояснив, що 07.02.2026 захищаючи свою доньку під час сварки з ОСОБА_4 , умисно нанесла останній один удар правою рукою зжатою в кулак в ділянку щоки з правої сторони обличчя.У скоєному розкаюється, розуміє ступінь своєї провини та готова нести покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що 07.02.2026, близько 16:00 год, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачила ОСОБА_7 з її донькою, під час сварки з обвинуваченою, яка нанесла один удар правою рукою зжатою в кулак в ділянку щоки з правої сторони обличчя. Після чого, впали на землю, де ОСОБА_7 нанесла останній близько 3 ударів правою рукою в ділянку обличчя справа. Просила застосувати відносно обвинуваченої покарання у виді громадських робіт.
Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 доведена та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7  суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
Призначаючи покарання з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, враховуючи особу обвинуваченої, яка: за місцем фактичного проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, має дитину 2008 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, пом`якшуючі та обтяжуючих покарання обставини, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде достатньою мірою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 381, 382 КПК України, суд, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Речові докази: - карта пам`яті MicroSD 32, GB, з відеофайлом з назвою «export-13kj5», - DVD-R диск, з відеозаписом на ньому, вилученим під час огляду мобільного телефону - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя	ОСОБА_1