Справа № 522/14081/25
Провадження № 2/522/653/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання - Навроцька Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, ОСОБА_3 , про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 24.06.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло (далі – Свідоцтво), виданого на підставі розпорядження управління житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 18.10.1999 року, що зареєстровано у реєстровій книзі за № 7-15913, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках 625/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», від загальної площі квартири 133,9 кв.м. Право власності на вказану квартиру зареєстроване в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об?єктів нерухомості 15.12.1999 року за реєстровим № 1005 у реєстровій книзі 335 пр на сторінці 198. Право власності вищевказаних осіб в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі права власності на нерухоме майно не зареєстроване, оскільки оригінал Свідоцтва був втрачений. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_3 ) помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) загинув на війні з російською федерацією, та їхні частки нотаріально не переоформлялись. Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина – частина квартири АДРЕСА_2 , яка дорівнює 16,74 кв.м від її загальної площі 133,9 кв.м, що знаходиться на праві приватної спільної часткової власності, щодо якої його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є спадкоємцями першої черги в рівних частках. На підставі заяви ОСОБА_2 18.04.2023 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. відкрила спадкову справу № 05/2023 та листом № 88/02-14 від 17.06.2025 року повідомила позивачку про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку її сина у вищевказаній квартирі, у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 .
У зв?язку з чим, позивачка була вимушена звернутися з вказаною позовної заявою до суду, оскільки наразі у неї немає можливості вступити у спадщину після смерті її сина та підтвердити своє право власності на частину квартири у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа.
Матеріали позову отримано суддею 25.06.2025 року.
Ухвалою суду від 30.06.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову. 
02.07.2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Пятигорец В.І. про усунення недоліків та уточнена позовна заява згідно з якої просить суд:
- Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на правах приватної спільної часткової власності 125/875 частин квартири АДРЕСА_2 , що становить 16,74 кв.м від 625/1000 її частин площею 83,7 кв.м, від загальної площі квартири 133,9 кв.м, на підставі розпорядження Виконкому Одеської міської ради від 18 жовтня 1999 року, що зареєстровано у реєстровій книзі за № 7-15913, та Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 жовтня 1999 року управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об?єктів нерухомості 15 грудня 1999 року за реєстровим № 1005 у реєстровій книзі 335 пр на сторінці 198.
- Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на правах приватної спільної часткової власності в порядку спадкоємства за законом 125/1750 частин квартири АДРЕСА_2 , що становить 8,37 кв.м від 625/1000 її частин площею 83,7 кв.м, від загальної площі квартири 133,9 кв.м., що залишилась після смерті сина ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 01.09.2025 року. 
Також зазначеною ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни належним чином завірену копію спадкової справи № 05/2023 відкритої 18.04.2023 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 15.11.2022 року, актовий запис № 10958).
25.07.2025 року на виконання ухвали суду від 07.07.2025 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни до суду засобами поштового зв?язку надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 05/2023, заведеної 18.04.2023 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . 
25.07.2025 року надійшла заява третьої особи – приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. про розгляд справи за її відсутністю.
У підготовче судове засідання 01.09.2025 року з?явився представник позивача – адвокат Пятигорец В.І., позов підтримав, надав пояснення щодо обставин справи, просив оголосити перерву у справі з метою з?ясування того, чому в спадковій справі відсутня заява позивачки.
Протокольною ухвалою суду від 01.09.2025 року задоволено клопотання представника позивачки, підготовче судове засідання відкладено на 22.09.2025 року.
У підготовче судове засідання 22.09.2025 року з?явився представник ОСОБА_1 -адвокат Пятигорец В.І., просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що позивачка ще не надала заяву про те, що вона бажає отримати спадкове майно після смерті сина, оскільки нотаріус у відпустці.
Протокольною ухвалою суду від 22.09.2025 року задоволено клопотання представника позивачки, розгляд справи відкладено на 03.11.2025 року.
03.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про долучення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. від 13.05.2025 року; адвокатський запит від 26.09.2025 року до приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С.; відповідь приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. від 31.10.2025 року № 157/01-16 з додатком; заяву ОСОБА_1 від 23.09.2025 року про прийняття спадщини.
03.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про залучення до участі у справі ОСОБА_2 у якості співвідповідача.
У підготовче судове засідання 03.11.2025 року з?явився представник ОСОБА_1 -адвокат Пятигорец В.І., просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, згідно зі ст. 51 ЦПК України залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 , зобов`язано представника позивача направити копію позову з додатками співвідповідачу, у зв?язку з чим розгляд справи відкладено на 24.11.2025 року.
11.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про приєднання до справи доказів отримання співвідповідачем ОСОБА_2 копії позову з додатками.
14.11.2025 року надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
У підготовче судове засідання 24.11.2025 року сторони не з?явилися, представник позивачки надав через канцелярію суду заяву про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, просив вирішити це питання за його відсутністю.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2026 року.
У зв?язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відрядженні, розгляд справи призначений на 14.01.2026 року відкладено на 04.03.2026 року.
У судове засідання 04.03.2026 року з?явився представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – адвокат Пятигорец В.І., надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що ОСОБА_3 погоджується із позовом. Інші учасники справи не з?явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 та третьої особи приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. про розгляд справи за їх відсутністю. У судовому засіданні було оголошено перерву до 05.05.2026 року з метою надання представником позивача для огляду суду оригіналів документів, копії яких містяться у матеріалах справи.
25.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про витребування інформації у приватного нотаріуса Левчук О.С.
17.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про долучення до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_3 .
17.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки – адвоката Пятигорец В.І. про витребування інформації у приватного нотаріуса ОМНО Саганович Олени Юріївни.
У судове засідання 05.05.2026 року з?явився представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – адвокат Пятигорец В.І., інші учасники справи не з?явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 та третьої особи приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. про розгляд справи за їх відсутністю. 
У судовому засіданні суд оглянув надані представником позивачки оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свідоцтва про народження ОСОБА_5 , відповіді КП «БТІ» від 08.05.2025 року з додатками. Представник ОСОБА_1 – адвокат Пятигорец просив долучити до справи Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав; витребувати інформацію у приватного нотаріуса ОМНО Саганович О.Ю.; залишити без розгляду клопотання від 17.04.2026 року про витребування інформації у приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. як помилково подане. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання адвоката Пятигорец В.І. – долучено до матеріалів справи Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; залишено без розгляду клопотання про витребування інформації у приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. як помилково подане та відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦПК клопотання про витребування інформації у приватного нотаріуса ОМНО Саганович О.Ю. – залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку. Представник позивачки надав додаткові пояснення, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Суд оголосив про перехід до стадії проголошення рішення, орієнтований час проголошення вступної та резолютивної частин рішення суду 07.05.2026 року.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення судового рішення є 15.05.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Предметом позовних вимог є визнання права власності на частину квартири у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа та визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Щодо вимоги про визнання права спільної часткової власності на 125/875 частин квартири у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 18.10.1999 року, що зареєстроване у реєстровій книзі № 7-15913, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 625/1000 частин квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 6).
Таким чином кожного співвласнику належить по 125/1000 частин вказаної квартири.
Згідно з технічними характеристиками квартира складається із 2-х кімнат житловою площею 58,1 кв.м. та загальною площею 133,9 кв.м. (а.с.7).
На теперішній час право власності вище вказаних осіб в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 462602056 від 02.02.2026 року, так як оригінал вищевказаного Свідоцтва втрачено, у наявності є лише тільки його копія.
Згідно з Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/002355186 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 10.07.1992 року за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 16)
22.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР із заявою про видачу дублікатів свідоцтва про право власності на житло та розпорядження органу приватизації за адресою: АДРЕСА_4 .
У відповіді КП ««Міське агентство з приватизації житла» ОМР від 24.04.2025 року було повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» всі спірні питання, що стосуються приватизації вирішуються у судовому порядку. (а.с.18)
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах,що незаборонені законом,зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Так, згідно з відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради № 54061/04-04 від 08.05.2025 вбачається, що станом на 31.12.2012 року, право власності на 625/5000 частин квартири АДРЕСА_2 , зареєстроване за фізичною особою « ОСОБА_1 » разом з іншими на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 18.10.1999 року № 7-15913. Реєстраційний запис зроблено 15.12.1999 року за реєстровим номером 1005 у реєстровій книзі 335 пр на сторінці 198. (а.с. 19)
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню,виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Упостанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (ст. 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
У даній справі не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою.
Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки на підставі Свідоцтва про право власності на житло 625/1000 квартири належить п`ятьом співвласникам у рівних частках, то таким чином позивачці належить право спільної часткової власності на 125/1000 частин квартири, адже ця вимога підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимоги про визнання права власності на 125/1750 частин квартири у порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 18.12.2012 року, актовий запис № 968. (а.с. 9).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 28 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.11.2022 року, актовий запис № 10958. (а.с. 11).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , виданого 05.11.1994 року. (а.с. 10)
З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 05/2026 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого та відповідач ОСОБА_2 , який є батьком померлого, звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього сина. Інших спадкоємців, які звернулись із заявою про прийняття спадщини не встановлено. (а.с. 49)
Інформаційним листом приватного нотаріуса ОМНО Левчук О.С. №88/02-14 від 17.06.2025 року повідомлено позивачку ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. (а.с. 83)
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.3 цієї статті відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить закону; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Тлумачення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить про необхідність розмежування оскарження: 1) нотаріальної дії; 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізовано в тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу.
Відповідно до п.4.16 п.4 Глави 10 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 (провадження №14-270цс19) сформульовано правовий висновок про те, що передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі №523/18162/16 наголошено, що якщо у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачем права власності на частку у праві спільної власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту його порушеного права.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2024 у справі №689/572/23 сформульовано правовий висновок, згідно з яким визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватися належними доказами: копіями документів зі спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Аналізуючи встановлені обставини у сукупності з наведеними нормами матеріального права, суд вбачає, що позивачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 , є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановлений законом шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті сина, а отже, прийняла спадщину. 
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , проте суд не погоджується з розрахунком частки 125/1750, а вважає, що ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті сина на 1/2 частини, тобто 125/2000 частини квартири, тому у цій частині позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 316, 317, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1258, 1261, 1268-1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-81, 84, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, ОСОБА_3 , про визнання права власності – задовольнити частково.
Визнати за  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право спільної часткової власності на 125/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 133,9 кв.м., на підставі розпорядження Виконкому Одеської міської ради від 18 жовтня 1999 року, що зареєстровано у реєстровій книзі за № 7-15913, та Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 жовтня 1999 року управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради, що зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15 грудня 1999 року за реєстровим № 1005 у реєстровій книзі 335 пр на сторінці 198.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності у порядку спадкування за законом на 125/2000 частини квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 133,9 кв.м., що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення суду складено 15.05.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.