ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 р. 	Справа № 537/1891/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. (постановлену суддею Сич С.С.) по справі № 537/1891/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області , Фонду соціального страхування України , Голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматського Олександра Олександровича , Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Сердюк Світлани Володимирівни , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, Фонду соціального страхування України, Голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматського О.О., Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Сердюк С.В., Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, подана в порядку цивільного судочинства, у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 70-к від 04.04.2023 р. за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Сердюк С.В., яким вирішено звільнити ОСОБА_1 18.04.2023 р, у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників відділень управління відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення або іншій рівнозначній посаді в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як правонаступнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області та/або Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2023 р. у справі № 537/1891/23 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.02.2026 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрито та справу направлено за встановленою юрисдикцією до Полтавського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. позовну заяву повернуто позивачу.
Позивачка, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що наданий до позову ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВН №1208406, виданий адвокату Бережному О.В. на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Крюківському районному суді м. Кременчука, Полтавському апеляційному суді, Верховному Суді не містить відомостей на підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у Полтавському окружному адміністративному суді.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України), позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з ч. 2 ст. 160 КАС України, позовна заява подається у письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною 4 статті 59 КАС України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що у разі подання позовної заяви, до якої не додано документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, суд повертає таку позовну заяву на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.
Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 р. № 41 встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.
Відповідно до підпункту 12.4 пункту 12 зазначеного Положення ордер містить назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У справі “Bellet v. France” Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з вищевказаною позовною заявою, до якої подано ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВН № 1208406, виданий адвокату Бережному О.В. 16.05.2023 р. на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Крюківському районному суді м. Кременчука, Полтавському апеляційному суді, Верховному Суді.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.02.2026 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрито та справу направлено за встановленою юрисдикцією до Полтавського окружного адміністративного суду.
Тобто, позивачка зверталася з позовною заявою до Крюківського районного суду м. Кременчука, а не до Полтавського окружного адміністративного суду, у зв`язку з чим нею до позовної заяви додано ордер на надання правничої (правової допомоги), зокрема, в Крюківському районному суді м. Кременчука.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції передчасно повернув адміністративний позов ОСОБА_1 . 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2025 р. з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. по справі № 537/1891/23 - скасувати. 
Справу № 537/1891/23 направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич