Справа № 698/740/22
Провадження № 3-в/698/1/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 р. cуддя Калинопільського районного суду Черкаської області Лазаренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Сівак Ірини Володимирівни стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_2 , про вирішення питання про давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, 

ВСТАНОВИВ:

26.05.2026 року начальник Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Сівак Ірина Володимирівна звернулася до суду з поданням, в якому просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Калинопільського районного суду Черкаської області від 25.10.2022 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за давністю відбування стягнення на підставі ст.ст. 304, 305 КУпАП, ст. 80 КК України. 
В обґрунтування подання зазначено, що постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.10.2022 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. На обліку Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області порушниця перебуває з 08.02.2023 року.
08.02.2023 року року на адресу порушниці було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації, яка за викликом не з`явилася. 17.02.2023 року був направлений повторний виклик, однак за викликом остання до уповноваженого органу з питань пробації не з`явилася повторно, про причину неявки не повідомила.
07.03.2023 року було проведено бесіду в телефонному режимі з ОСОБА_1 , яка повідомила, що її було призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 і на даний час вона проходить військову службу в складі військової частини НОМЕР_3 . Також зазначила, що немає наміру ухилятися від відбування призначеного їй судом покарання та зобов`язалася з`явитися до Звенигородського РС №2 під час найближчої відпустки для оформлення необхідних документів. 
12.06.2023 року ОСОБА_1 з`явилася до Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області та пояснила, що наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 03.11.2022 року № 294 була призвана до лав Збройних Сил України. У зв`язку із закінченням навчання за програмою базової загальновійськової підготовки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 330 була виключена зі списків особового складу вказаної військової частини та відбула для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_5 . На даний час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 на посаді радіотелефоніста. Про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1 знає.
У відповідності до записів з військового квитка серія НОМЕР_6 виданого 15.11.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_1 несла службу на посаді радіотелефоніста в/ч НОМЕР_3 , а з 28.06.2024 по даний час - у в/ч НОМЕР_2 .
Також, у ході телефонної розмови 29.11.2025 ОСОБА_1 повідомила, що намірів ухилятися від сплати аліментів не мала та не має та сплачує їх. Відбути покарання не має можливості, оскільки вона продовжила контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу строком на 1 (один) рік, а саме: з 04.11.2025 по 04.11.2026 років.
Згідно листа Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження № 65367935 з примусового виконання судового наказу № 698/109/21 виданого 19.02.2021 Катеринопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Відрахування аліментів у межах вказаного виконавчого провадження проводиться щомісячно починаючи з 18.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
Враховуючи зазначене, начальник Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Сівак І.В. на підставі ст. 304, ст. 305 КУпАП, ст. 80 КК України в поданні просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.10.2022 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за давністю відбування стягнення.
В судове засідання представник Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Сівак І.В. не з`явилася, подала письмову заяву про проведення розгляду справи без участі представника органу пробації, за наявними в матеріалах справи документами.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з проходженням нею військової служби.
Дослідивши матеріали подання та особової справи № 02/2023, суд дійшов до наступного висновку. 
Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.10.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт строком 120 годин, постанова набрала законної сили 05.11.2022 та була направлена до виконання до Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області, отримана Центром пробації 08.02.2023 і була прийнята до виконання. 
За час перебування на обліку ОСОБА_1 до органу пробації з`явилася лише 12.06.2023 року та пояснила, що наказом командира в/ч НОМЕР_4 від 03.11.2022 року № 294 була призвана до лав Збройних Сил України та на даний час проходить військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_3 на посаді радіотелефоніста. Крім того, у ході телефонних розмов 07.03.2023 року та 29.11.2025 ОСОБА_1 повідомила, що намірів ухилятися від сплати аліментів не мала та не має та сплачує їх. Відбути покарання не має можливості, оскільки продовжила контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу строком на 1 (один) рік, а саме: з 04.11.2025 по 04.11.2026 року. Дане підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_2 , згідно якої старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_2 .
Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду. 
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт минуло два роки. 
На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 303, 304 КУПАП, її слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 303, 304 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Звенигородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Сівак Ірини Володимирівни - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт, призначеного за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.10.2022 року за закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, визначених п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 

Суддя В.В. Лазаренко