ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/953/26 Справа № 176/485/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Ярмольчука В.С. розглянувши апеляційну скаргу захисника Ярмольчука В.С. на постанову судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глинська Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови суду 01 лютого 2025 року о 17 годині 15 хвилин по вулиці Центральна, 40 в селі Андріївка-Клевцове Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння (1,66 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду захисник Ярмольчук В.С. оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що з постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що у працівників поліції відсутня законна підстава для зупинки транспортного засобу та ОСОБА_1 не був повідомлений про причину зупинки. Вважає, що ОСОБА_1 повинні були перевіряти працівники військової служби правопорядку та проводи огляд на стан сп`яніння, а оскільки огляд проводила поліція, то такі докази не можуть вважатися допустимими, оскільки патрульна поліція не наділена повноваженнями проводити огляд військовослужбовців на стан сп`яніння. Вказує, ОСОБА_1 не мав можливості бути присутнім під час судового засідання, оскільки він є військовослужбовцем, проте судом не обмежився формальним констатуванням неявки, не дослідивши чи була реальна можливість для участі в судовому засіданні або чи вимагала ситуація відкладення розгляду справи, що порушило його процесуальні права. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 пропущено строк з поважних причин.
З метою забезпечення права особи на апеляційний перегляд судового рішення, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року.
При цьому поновлення строку на апеляційне оскарження саме по собі не свідчить про порушення судом першої інстанції вимог закону під час розгляду справи, а лише забезпечує реалізацію права апелянта на перегляд судового рішення в апеляційному порядку.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236020 від 01.02.2025 р., відповідно до якого, 01 лютого 2025 року о 17 годині 15 хвилин по вулиці Центральна, 40 в селі Андріївка-Клевцове Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння (1,66 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останньому були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України.
Роздруківкою чека тестування № 1598 від 01.02.2025 р. на алкоголь за допомогою газоаналізатора приладу Alcotest Drager 6810, який підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1.66 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про згоду з його результатами.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1, 66 ‰.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.
Актом прийому-передачі транспортних засобів
Носієм інформації на якому наявні записи відеофіксації скоєння, відповідно до яких, було зафіксовано рух транспортного засобу Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_2 , який був зупинений під час руху. Під час фіксації подій на нагрудний відео реєстратор (bodycam) працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`ягніння, а саме: сильний запах алкоголю з порожнини рота та млява мова, на пропозицію пройти огляд за допомогою Алкотестера Drager, ОСОБА_1 погодився (17:34:06-17:34:46). Після проходження огляду за допомогою Алкотестера Drager на стан сп`яніння на місці зупинки, працівниками поліції оголошено ОСОБА_1 результат огляду 1,66 ‰ (17:39:13-17:39:21), з висновками якого ОСОБА_1 погодився та підписав чек. Працівником поліції було роз`ясненні права ОСОБА_1 передбачені ст. 10 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був підписаний ОСОБА_1 без зауважень. Також працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення його від керування та передачу транспортного засобу тверезому водію.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки наразі це не є предметом розгляду під час апеляційного перегляду постанови щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України продовжено дію воєнного стану.
Працівники поліції повинні діяти в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 після зупинки, працівник поліції повідомив, що останній створює аварійну обстановку (17:32:21-17:32:25), а отже доводи в цій частині не підтверджуються матеріалами справи.
Водночас суд у межах даного провадження оцінює допустимість та належність доказів, отриманих у ході такого втручання.
Особа не позбавлена права оскаржити дії працівника поліції в порядку адміністративного судочинства або звернутися до правоохоронних органів у разі наявності ознак кримінального правопорушення.
Відносно позиції апелянта, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та відповідний огляд на визначення ступеню сп`яніння відносно нього, мав проводитись за нормами ст. 266-1 КУпАП, суд зазначає наступне.
Стаття 266 КУпАП, визначає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та окрім того порядок проведення відповідних оглядів.
Згідно ст. 266-1 КУпАП, визначено проведення оглядів військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У даному випадку ОСОБА_1 є особою яка керувала транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції поза межами розташування військової частини, а тому огляд відносно нього повинен проводитись відповідно до норм ст. 266 КУпАП, як до водія транспортного засобу.
Таким чином, огляд був проведений працівниками поліції як уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП у зв`язку з розглядом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є безпідставними. Посилання апелянта на те, що він перебував на передовій та не міг приймати участь в розгляді справи, не спростовують встановлених обставин.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 працівниками поліції був ознайомлений зі складеними протоколами про адміністративні правопорушення, та був повідомлений про дату час та місце розгляду складених відносно нього протоколів.
Відповідно до вимог Конвенції про захист прав і свобод людини розгляд справи повинен відбутися в розумний строк, тривалість якого залежить від складності справи, загальної сукупності доказів, які необхідно дослідити, процесуальної поведінки учасників судового розгляду та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших обставин.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того у матеріалах справи наявна заява від захисника адвоката Ярмольчука В.С. про зупинення провадження (а.с. 8-11), а також судові повістки про виклик до суду з довідками про доставку повідомлень про місце, час та дату розгляду справи.
Це свідчить про пасивну поведінку ОСОБА_1 та відсутність заінтересованості брати участь у розгляді справи в суді.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування сторони захисту з цього приводу не підтверджені доказами.
Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Ярмольчука В.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя