РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 квітня 2026 року	Справа №826/2349/16 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О. 

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
16.02.2016р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії та просить:
- зобов`язати Центральну виборчу комісію у відповідності із частиною шостою ст.14 Закону України «Про місцеві вибори» призначити перші вибори депутатів до утворених рішенням Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 "Про управління районами міста Києва» районних у місті Києві рад для забезпечення їх формування в строк, необхідний для забезпечення організації і проведення виборів до районних у м. Києві рад, - згідно із законом.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно з ч.6 ст.14 Закону №2487-УІ) рішенням Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 «Про управління районами міста Києва» були призначені перші вибори до утворених районних у місті Києві рад на 27 березня 2016 року, проте, з 05.09.2015р. набрали чинності зміни внесені Законом №676-УІІІ до нового Закону України «Про місцеві вибори» (№595-УІІІ від 08.08.2015р.) за якими призначення перших місцевих виборів депутатів, сільських, селищних міських голів віднесено до повноважень Центральної виборчої комісії, тому рішення міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 в частині призначення згаданих виборів не може бути виконано, оскільки у згаданій частині втратило чинність, у зв`язку із чим, на її переконання, нове рішення про призначення перших таких виборів на іншу дату повинна прийняти виключно Центральна виборча комісія (далі – ЦВК); ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016р. у справі №826/1013/15 про забезпечення позову в частині зупинення дії постанови ЦВК від 25.12.2015р. №621 «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016р.» її було позбавлено на невизначений строк права голосу на виборах до районної у місті ради, а також права бути обраною всупереч вимог ст.38 Конституції України та ст.ст.3,9,10 Закону України «Про місцеві вибори». За викладеного, позивачка вважає, що бездіяльність ЦВК з питання призначення перших виборів депутатів районних у місті Києві рад в частині виконання нею повноважень, визначених ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ, є протиправною, оскільки порушує її конституційні права, свободи та інтереси, як члена територіальної громади Подільського району у місті Києві, щодо здійснення місцевого самоврядування через районні у місті Києві ради, у зв`язку із чим просила зобов`язати ЦВК у відповідності до ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ призначити такі вибори для забезпечення їх формування в строк, необхідний для організації і проведення виборів до районних у місті Києві рад згідно із Законом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2016р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за загальними правилами адміністративного судочинства та призначене попереднє судове засідання на 29.02.2016р. о 14:20 год.
Ухвалою згаданого вище суду, 29.02.2016р. було закрито підготовче провадження та дану справу призначено до колегіального судового розгляду у судовому засіданні на 22.03.2016р. о 11:40 год.
Надалі, 22.03.2016р. було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №826/3370/16 на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України про що свідчить зміст ухвали суду від 22.03.2016р.
У подальшому, 19.02.2025р. (згідно листа Київського окружного адміністративного суду від 05.10.2023р. №03-19/28619/23) на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, наведена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025р. вказану справу було передано для розгляду судді Конєвій С.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025р. дана справа була направлена до Шостого апеляційного адміністративного суду, як суду першої інстанції, для розгляду по суті за підсудністю згідно до вимог п.1 ч.2 ст.22 КАС України.
Далі, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025р. відмовлено у прийнятті до свого провадження даної справи та повернуто справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025р. вказану справу знову було передано для розгляду судді Конєвій С.О.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєвої С.О. дану справу було прийнято до свого провадження.
Далі, ухвалою цього ж суду від 27.02.2026р. провадження у даній справі було поновлено на підставі ч.1 ст.237 КАС України, призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 01 квітня 2026 року відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням правових висновків, викладених у судовому рішенні у справі №826/3370/16, яке набрало законної сили, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказана ухвала суду була направлена на адресу позивачки та її представника засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) «Укрпошта» (трекінги R067114970279, R067114970309) проте, повернута поштою «у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання» 31.03.2026р.
У разі повернення поштового відправлення із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» або «за закінченням терміну зберігання» учасники справи вважаються повідомленими належним чином з урахуванням ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з незалежних від суду причин узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.
Враховуючи наведене, позивачка та її представник про дачу, час та місце судового розгляду даної справи вважаються повідомленими належним чином з урахуванням ч.11 ст.126 КАС України та наведених вище правових висновків Верховного Суду.
Відповідачу (ЦВК) згадана ухвала суду була направлена судом через систему «Електронний суд» до його електронного кабінету та вручена згідно до вимог ст.18,251 КАС України 03.03.2026р. (у робочий час), про що свідчить довідка про доставку електронного листа, наявного у справі.
На виконання вимог зазначеної вище ухвали суду, 13.03.2026р. через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивачці відмовити повністю посилаючись на таке. Стосовно рішення №787/1651 щодо утворення районних у місті Києві рад і призначення перших виборів таких рад на неділю 27 березня 2016 року, представник відповідача зазначив, що Київська міська рада згаданим рішенням призначила перші вибори депутатів таких рад на 27.03.2016р. До ЦВК 03.09.2015р. надійшло згадане рішення та за результатами його розгляду ЦВК постановою №621 від 25.12.2015р. оголосила з 06.02.2016р. початок виборчого процесу зазначених виборів. Частиною 6 ст.14 Закону №2487-УІ передбачалося, що перші місцеві вибори призначалися, зокрема, Київською міською радою, якщо інше не передбачено законом. 08.08.2015р. набрав чинності Закон №595-УІІІ згідно з п.2 розділу ХУ Закону №595-УІІІ визнано таким, що втратив чинність Закон №2487-УІ, тобто, лише з 05.09.2025р. ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ у редакції Закону №676-УІІІ встановлено, що перші вибори депутатів сільських, селищних, міських голів призначаються ЦВК у порядку, визначеному законом. Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99). Таким чином, на переконання представника відповідача, повноваження призначати перші вибори депутатів районних у місті Києві рад до набрання чинності нової редакції частини 6 ст.14 Закону №595-УІІІ, тобто до 04.09.2015р. включно були у Київської міської ради та перейшли до ЦВК з 05.09.2015р., а отже, вважає, що рішення №787/1651 щодо призначення перших виборів таких рад на 27.03.2016р. прийнято в межах законодавчо визначених повноважень Київської міської ради та у встановлений законодавством строк. При цьому, ні на дату прийняття цього рішення, ні на дату його надходження до ЦВК повноважень щодо призначення таких виборів ЦВК не мала. За викладеного, відповідач вважає, що оскільки такі вибори уже були призначені рішенням №787/1651 правові підстави для їх призначення у ЦВК були відсутні. Стосовно постанови №621, якою ЦВК оголосила початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27.03.2016р., то відповідач вказав на те, що прийнявши постанову №621 ЦВК фактично реалізувала прийняте Київської міською радою рішення №787/1651. Також відповідач зазначив і про те, що з 01.01.2020р. набрав чинності Виборчий кодекс України за яким повноваження призначати перші вибори депутатів районних у місті ради (у разі їх створення) знову належать відповідній міській раді, при цьому, до повноважень ЦВК належить лише питання оголошення про початок виборчого процесу таких виробів шляхом прийняття відповідного рішення та його оприлюднення у визначений ЦВК спосіб, що додатково свідчить про безпідставність на сьогодні заявлених позовних вимог. Окрім того, відповідач вказав і на те, що законність постанови №621 є предметом тривалого судового розгляду у справі №826/1013/16, у вказаній справі ухвалою суду від 27.01.2016р. було вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаної постанови №621, також ухвалою від 05.02.2016р. вказане судове рішення роз`яснено про те, що ЦВК та інші виборчі комісії повинні утриматися від вчинення дій на виконання зупиненої постанови, у тому числі пов`язаних з формуванням нових складів районних у місті Києві виборчих комісій, реєстрацію кандидатів у депутати районних у місті Києві рад, фінансуванням підготовки та проведення виборів тощо, у зв`язку із чим вважає, що ЦВК на має правових підстав призначати такі вибори на даний час.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи викладене, дана справа вирішується 27.04.2026р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.
23.07.2015р. на пленарному засіданні сесії Київської міської ради ІІІ сесії, УІІ скликання було прийнято рішення №787/1651 «Про управління районами міста Києва», за пунктом 4 якого міська рада вирішила, зокрема, перші вибори до Голосіївської районної у місті Києві ради, Дарницької районної у місті Києві ради, Деснянської районної у місті Києві ради, Дніпровської районної у місті Києві ради, Оболонської районної у місті Києві ради, Печерської районної у місті Києві ради, Подільської районної у місті Києві ради, Святошинської районної у місті Києві ради, Солом`янської районної у місті Києві ради, Шевченківської районної у місті Києві ради призначити на 27 березня 2016 року.
25.12.2015р. на підставі вказаного вище рішення Київської міської ради №787/1651, згідно ч.7 ст.15 Закону України «Про місцеві вибори» Центральною виборчою комісією було прийнято Постанову №621 «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року» за змістом якої було оголошено з 6 лютого 2016 року початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року.
Надалі, рішення Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 було оскаржено в судовому порядку у межах адміністративної справи №826/3370/16.
Також і постанова ЦВК №621 від 25.12.2015р. є предметом спору у судовій справі №826/1013/16.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016р. у справі №826/1013/26 у порядку забезпечення позову було зупинено дію постанови ЦКВ №621 від 25.12.2015р.
А 05.02.2016р. ухвалою згаданого суду у вказаній справі було роз`яснено вказану вище ухвалу суду від 27.01.2016р. та зазначено, що у зв`язку із зупиненням дії постанови ЦВК №621 від 25.12.2015р. ЦВК та інші виборчі комісії повинні утриматись від вчинення дій на виконання зупиненої постанови, що пов`язані з початком виборчого процесу, підготовкою та проведенням виборів депутатів районних у місті Києві рад 27.03.2016, у тому числі пов`язаних з формуванням нових складів районних у місті Києві виборчих комісій, реєстрацію кандидатів у депутати районних у місті Києві рад, фінансуванням підготовки та проведення виборів тощо.
Позивачка – ОСОБА_1 у позові зазначила, що з 05.09.2015р. згідно зі змінами, внесеними Законом №676-УІІІ до Закону №595-УІІІ, повноваження щодо призначення перших місцевих виборів депутатів, сільських, селищних та міських голів віднесені до Центральної виборчої комісії, а відтак, вважає, що протиправною бездіяльністю Комісії з питання не призначення таких виборів, порушені її конституційні права, оскільки позбавляє її на невизначений строк права голосу на таких виборах, а також права бути обраною.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо не призначення перших виборів депутатів районних у місті Києві рад протиправною, з метою захисту порушеного права позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом про зобов`язання ЦВК вчинити певні дії з призначення таких виборів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, а відтак, у його задоволенні позивачці слід відмовити, виходячи з наступного. 
Статтею 140 Конституції України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.
Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.
За приписами статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі – Закон №280/97) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад – стаття 3 Закону №280/97.
Згідно ст.4 Закону №280/97 місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, гласності, законності, виборності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.
У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради – ч. 2 ст.5 Закону №280/97.
Спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України визначені Законом України «Про столицю України-місто-герой Київ» від 15.01.1999 року №401-ХІУ (далі – Закон №401-ХІУ) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Частинами першою, четвертою та п`ятою статті 1 Закону №401-ХІУ встановлено, що місто Київ відповідно до Конституції України є столицею України. Місто Київ є місцем розташування відповідних органів виконавчої влади і місцевого самоврядування. Столичний статус міста покладає на органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади додаткові обов`язки та гарантує цим органам з боку держави додаткових прав.
Відповідно до статті 6 Закону №401-ХІУ передбачено, що місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. 
Згідно з частиною першою статті 7 Закону №401-ХІУ система місцевого самоврядування у місті Києві включає: територіальну громаду міста; міського голову; міську раду; виконавчий орган міської ради; районні ради (у разі їх утворення); виконавчі органи районних у місті рад; органи самоорганізації населення.
Районні ради можуть утворюватися за рішенням територіальної громади міста Києва, прийнятого шляхом проведення місцевого референдуму, або за рішенням Київської міської ради.
Порядок формування та повноваження міської, районних у місті рад визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" з особливостями, передбаченими цим Законом – частина друга статті 9 Закону №401-ХІУ.
Статтею 11 Закону №401-ХІУ визначено, що питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста.
Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» №2487-УІ (далі – Закон №2487-УІ), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що місцеві вибори можуть бути черговими, позачерговими, повторними, проміжними або першими, що проводяться у разі формування нових місцевих рад (далі - перші місцеві вибори).
Перші місцеві вибори призначаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною, Київською, Севастопольською міською радою, якщо інше не передбачено законом – частина шоста статті 14 Закону №2487-УІ.
Отже, із аналізу наведених приписів слідує, що повноваження щодо утворення районних у місті рад, призначення перших місцевих виробів до районних у місті рад були віднесені до міських рад, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень саме Київської міської ради.
Так, як встановлено судом із матеріалів справи, 23.07.2015р. Київська міська рада ІІІ сесія, УІІ скликання, прийняла рішення за №787/1651 «Про управління районами міста Києва», за змістом якого було вирішено:
- утворити в місті Києві такі районні у місті Києві ради: Голосіївську районну у місті Києві раду, Дарницьку районну у місті Києві раду, Деснянську районну у місті Києві раду, Дніпровську районну у місті Києві раду, Оболонську районну у місті Києві раду, Печерську районну у місті Києві раду, Подільську районну у місті Києві раду, Святошинську районну у місті Києві раду, Солом`янську районну у місті Києві раду, Шевченківську районну у місті Києві раду ( п.2 наведеного рішення);
- перші вибори до Голосіївської районної у місті Києві ради, Дарницької районної у місті Києві ради, Деснянської районної у місті Києві ради, Дніпровської районної у місті Києві ради, Оболонської районної у місті Києві ради, Печерської районної у місті Києві ради, Подільської районної у місті Києві ради, Святошинської районної у місті Києві ради, Солом`янської районної у місті Києві ради, Шевченківської районної у місті Києві ради призначити на 27 березня 2016 року ( п.6 наведеного рішення).
Таким чином, із встановлених судом обставин вбачається, що згаданим вище рішенням Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651, були утворені районні у місті Києві ради та перші вибори до районних у місті Києві рад було призначено на 27 березня 2016 року, що відповідає повноваженням Київської міської ради, визначеним у ч.6 ст.14 Закону №2487-УІ, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.
За таких обставин, враховуючи, що призначення перших виборів до районних у місті Києві рад було віднесено до повноважень Київської міської ради, суд приходить до висновку, що обґрунтовані правові підстави для призначення згаданих вище перших виборів саме відповідачем – Центральною виборчою комісією були відсутні, оскільки відповідач такими повноваженнями наділений не був, відтак, бездіяльність щодо не призначення перших виборів депутатів до районних у місті Києві рад, з боку відповідача відсутня.
У подальшому, як встановлено судом 08.08.2015р. набрав чинності Закон України «Про місцеві вибори» №595-УІІІ (далі – Закон №595-УІІІ), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, яким було визначено основні засади, організацію і порядок проведення виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, районних у містах, сільських, селищних рад, сільських, селищних, міських голів та старост.
Згідно з пунктом 2 розділу ХУ Закону №595-УІІІ визнано таким, що втратив чинність, Закон №2487-УІ.
04.09.2015р. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо організації проведення перших виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» № 676-УІІІ були внесені зміни до ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ та цю норму було викладено у наступній редакції, а саме: "6. Перші вибори депутатів, сільських, селищних, міських голів призначаються Центральною виборчою комісією у порядку, визначеному законом".
Вказані зміни до ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ набрали чинності 05.09.2015р.
Відтак, повноваження щодо призначення перших виборів депутатів перейшли до ЦВК лише з 05.09.2015р.
Разом з тим, як встановлено судом вище відповідні перші вибори депутатів до районних у місті Києві рад уже були призначені рішенням міської ради від 23.07.2015р. №787/1651, дане рішення було чинним, а відповідно, обґрунтованих законних підстав для призначення тих самих виборів, ще й ЦВК повторно, після 05.09.2015р., у відповідача обґрунтовані правові підстави були відсутні, оскільки вказані приписи Закону №595-УІІІ зі змінами, внесеними Законом №676-УІІІ, такої процедури не передбачали.
В той же час, частиною 6 статті 15 Закону №595-УІІІ було передбачено, що орган, який відповідно до статті 14 цього Закону прийняв рішення про призначення повторних, проміжних чи перших місцевих виборів, не пізніш як на третій день з дня його прийняття публікує рішення у друкованих засобах масової інформації або, у разі неможливості, оприлюднює в інший визначений ним спосіб, а також доводить зазначене рішення до відома Центральної виборчої комісії в цей же строк.
Центральна виборча комісія шляхом прийняття відповідного рішення оголошує про початок виборчого процесу чергових місцевих виборів, перших виборів депутатів місцевої ради. Офіційним оголошенням є прийняття відповідною виборчою комісією рішення про початок виборчого процесу відповідного виду місцевих виборів – частина 7 ст.15 Закону №595-УІІІ.
Так, виконуючи вимоги наведеного законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, ЦВК (відповідач у справі) на підставі рішення Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651, яке надійшло до ЦВК 03.09.2015р., було прийнято Постанову №621 від 25.12.2015р. «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року» за змістом якої встановлено, що ЦВК з 6 лютого 2016р. було оголошено початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року, а саме: Голосіївської районної у місті Києві ради, Дарницької районної у місті Києві ради, Деснянської районної у місті Києві ради, Дніпровської районної у місті Києві ради, Оболонської районної у місті Києві ради, Печерської районної у місті Києві ради, Подільської районної у місті Києві ради, Святошинської районної у місті Києві ради, Солом`янської районної у місті Києві ради, Шевченківської районної у місті Києві ради, про що свідчить зміст копії наведеного рішення, наявного у справі.
Таким чином, із аналізу встановлених вище обставин та приписів чинного на момент виникнення спірних правовідносин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо забезпечення проведення перших виборів депутатів районних у місті Києві рад у відповідності до повноважень ЦВК, передбачених ч.7 та ч.8 ст.15 Закону №595-УІІІ зі змінами, внесеними Законом №676-УІІІ.
Зазначені встановлені судом обставини свідчать про те, що право позивачки на участь у згаданих вище виборах у строки, встановлені чинним на той момент законодавством, а також право позивачки бути обраною до відповідних районних у місті Києві рад, у межах наданих ЦВК повноважень за вищенаведеними приписами законодавства, відповідачем було дотримано та забезпечено.
З огляду на викладене та враховуючи те, що судом фактично не було встановлено порушення відповідачем прав та інтересів позивачки у спірних правовідносинах, а саме: протиправної бездіяльності щодо не призначення перших виборів депутатів до районних у місті Києві рад (такі вибори були призначені рішенням Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 відповідно до її повноважень), а навпаки, наведені вище обставини свідчать про активні дії ЦВК, направлені на проведення спірних виборів (на підставі згаданого вище рішення міської ради) шляхом оголошення початку виборчого процесу згідно постанови ЦВК №621 від 25.12.2015р., що відповідає повноваженням ЦВК, передбаченим ч.7, ч.8 ст.15 Закону №595-УІІІ, суд приходить до висновку, що за викладених обставин жодні обґрунтовані правові підстави для визнання бездіяльності відповідача у даних правовідносинах протиправною (за змістом позову позивачки), у адміністративного суду відсутні.
За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи – ч.1 ст.75 наведеного Кодексу.
Згідно ч.1 ст.76 Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Проте, у ході судового розгляду справи протиправність бездіяльності відповідача щодо не призначення перших виборів депутатів до утворених районних у місті Києві рад, згідно із Законом, з урахуванням аналізу встановлених обставин та приписів законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, належними, достатніми та допустимими доказами, позивачкою та її представником не доведена.
Судом критично надається правова оцінка доводам позивачки та її представника з приводу того, що бездіяльністю ЦВК щодо не призначення перших місцевих виборів порушуються її права та інтереси, визначені ст.38 Конституції України, ст.ст.3,9,10 Закону №595, оскільки її позбавлено на невизначений строк права голосу на виборах до районної ради, а також права бути обраною, з огляду на те, що з боку як Київської міської ради, так і ЦВК у межах вищенаведеної процедури та повноважень відповідача вжито всіх залежних від відповідача заходів щодо призначення згаданих вище виборів та оголошення початку виборчого процесу, що відповідає вимогам ч.6 ст.14 Закону №2487-УІ (щодо повноважень міської ради) та вимогам ч.7, ч.8 ст.15 Закону №595 (щодо повноважень ЦВК), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно, право позивачки на участь у виборах, а також бути обраною, відповідачем було забезпечено.
Втім, покладаючи відповідальність за те, що фактично згадані вище перші вибори депутатів районних у місті Києві рад за вказаними рішеннями не відбулися, на ЦВК (відповідача у даній справі), позивачкою безпідставно проігноровані обставини з приводу того, що як рішення Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651, так і постанова ЦВК №621 від 25.12.2015р. були предметом судових оскаржень у адміністративних справах №826/3370/16, №826/1013/16 (на даний момент дану справу не розглянуто).
При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016р. у справі №826/1013/16 у порядку забезпечення позову було зупинено дію постанови ЦВК №621 від 25.12.2015р. «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року».
Згадана ухвала оскаржувалася до Київського апеляційного адміністративного суду та за результатами її апеляційного перегляду ухвалою суду від 01.03.2016р. була залишена без змін, відповідно, набрала законної сили 01.03.2016р.
Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 05.02.2016р. було роз`яснено вищенаведену ухвалу суду від 27.01.2016р. про те, що у зв`язку із зупиненням дії Постанови №621 від 25.12.2015р. ЦВК та інші виборчі комісії повинні утриматись від вчинення дій на виконання зупиненої постанови, що пов`язані з початком виборчого процесу, підготовкою та проведенням виборів депутатів районних у місті Києві рад 27.03.2016р.
Вказана ухвала суду від 05.02.2016р. набрала законної сили 10.02.2016р. згідно відомостей з ЄДРСР.
У відповідності до вимог ст.124 Конституції України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, судові рішення підлягають обов`язковому виконання на всій території України. 
Враховуючи наведене та те, що вказані ухвали суду набрали законної сили, є одною із форм судового рішення, які підлягають обов`язковому виконанню на всій території України у тому числі, і Центральною виборчою комісією, в силу ст.124 Конституції України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідач позбавлений можливості вчиняти будь-які дії, направлені на проведення згаданих вище виборів.
Тобто, з урахуванням встановлених вище обставин та наявності рішення суду щодо зупинення дії рішення ЦВК №621 від 25.12.2015р., яке набрало законної сили, вважати протиправною бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах жодних правових підстав у адміністративного суду не має.
При цьому, як зазначалося вище, відповідач, прийнявши постанову №621 від 25.12.2015р. вжив усіх залежних від нього заходів, направлених на оголошення початку виборчого процесу у межах повноважень та у спосіб, передбачений вищенаведеним законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, що свідчить про те, що права та інтереси позивачки у спірних правовідносинах відповідачем (ЦВК) не були порушені.
Інші аргументи позивачки та її представника уважно вивчені судом, проте не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду у цій справі, не спростовують.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо не призначення перших виборів депутатів до районних у місті Києві рад згідно із законом за критеріями, переліченими у ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач протиправної бездіяльності не допускав, як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, судом не встановлено, а позивачкою не підтверджено та не доведено жодними доказами, порушення відповідачем прав та інтересів позивачки у спірних правовідносинах, а тому обґрунтовані правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки у адміністративного суду відсутні.
Щодо позовних вимог позивачки про зобов`язання відповідача у відповідності до ч.6 ст.14 Закону №595-УІІІ призначити перші вибори депутатів до утворених районних у місті Києві рад для забезпечення їх формування в строк, необхідний для організації і проведення виборів до районних у місті Києві рад, - згідно із Законом, то виходячи із того, що судом вище протиправної бездіяльності відповідача щодо не призначення вказаних виборів не встановлено, а позивачкою не доведено, згадані вимоги, які є похідними від основних в силу п.23 ч.1 ст.4 КАС України, також задоволенню не підлягають.
При цьому, судом враховується і те, що ЦВК позбавлена можливості вчинити вказані дії, оскільки, по-перше, перші вибори депутатів до районних у місті Києві рад уже були призначені рішенням Київської міської ради від 23.07.2015р. №787/1651 згідно до її повноважень, визначених ч.6 ст.14 Закону №2487-УІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відтак, призначення згаданих виборів не було віднесено до повноважень ЦВК; по-друге, ухвалою суду від 27.01.2016р. у справі №826/1013/16 зупинено дію постанови ЦВК №621 від 25.12.2015р. про початок виборчого процесу (оголошення якого віднесено до повноважень ЦВК за ч.8 ст.15 Закону №595-УІІІ) та роз`яснено, що ЦВК повинна утриматись від вчинення дій на виконання цієї постанови, пов`язаної із початком виборчого процесу, дана ухвала суду набрала законної сили, що свідчить про те, що ЦВК має обов`язок її виконувати в силу ст.124 Конституції України. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що вищенаведені позовні вимоги заявлені позивачкою без урахування вимог вищенаведеного судового рішення (ухвали суду від 27.01.2016р. у справі №826/1013/16), яке набрало законної сили, тому такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Окрім того, судом враховується і те, що з 01.01.2020р. набрав чинності Виборчий кодекс України та призначення перших виборів депутатів районних у місті рад (у разі їх створення) віднесено знову до повноважень міської ради у відповідності до ч.7 ст.194 Виборчого кодексу України, тобто, на момент прийняття судового рішення у цій справі (27.04.2026) ЦВК не має повноважень щодо призначення таких виборів.
За таких обставин, і в частині похідних позовних вимог щодо зобов`язання ЦВК вчинити певні дії, позивачці слід відмовити.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у задоволенні даного позову, позивачці слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 132, 138, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва