Справа № 487/741/26
Провадження № 2-а/487/22/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 року  м. Миколаїв 
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: 
головуючого судді -	Нікітіна Д.Г.,	
при секретарі - 	Марченко О.С.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, третя особа Заводський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и в:
30 січня 2026 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Адміністративної комісії при Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому просить: визнати постанову № 573 від 26.08.2025 р. Адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення - протиправною та скасувати її. Стягнути з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради суму оплаченої правничої допомоги у розмірі 5000 грн. Стягнути з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради моральну шкоду, спричинену неправомірним рішенням у розмірі 150 000 грн..
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21.08.2025 року Адміністративна комісія Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради (далі - Адміністративна комісія) розглянула матеріали, що надійшли на громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановила, що остання як голова правління ОСББ "Карпенко 25/27" допустила відсутність у ОСББ "Карпенко, 25/27" на 2025 рік з виконавцем послуг по управлінню побутовими відходами, визначеним згідно з діючим законодавством - КП "Миколаївкомунтранс", згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 177 від 24.03.2023 р., чим порушила п. 12.2.8 правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві. В зв`язку з цим, Адміністративна комісія постановила на громадянку ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення - штраф у розмірі 850 гривень на користь держави. На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати громадянкою ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постави органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 1700 грн., про що винесла Постанову № 573 від 26.08.2025 р. (далі - Постанова № 573 від 26.08.2025).
09.10.2025 року державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернявська А.Б. згідно Постанови № 573 від 26.08.2025 року відкрила виконавче провадження № 79300469 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн., розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 369 грн., виконавчого збору у розмірі 170 грн. Також з метою виконання Постанови № 573 від 26.08.2025 р. постановою від 09.10.2025 року був накладений арешт на кошти ОСОБА_1 на всіх її рахунках.
Позивач вважає дії Адміністративної комісії Адміністрації Заводського району щодо розгляду адміністративної справи щодо неї та притягнення до адміністративної відповідальності протиправними.
04 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову.
Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовну заяву.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовної заяви.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що постановою № 573 від 26.08.2025 р. Адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з дотриманням вимог статей 268, 277, 278 Кодекс України про адміністративні правопорушення.
Позивач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи адміністративною комісією, особисто була присутня на її засіданні та надала пояснення, що підтверджується її особистим підписом у протоколі від 26.08.2025 № 573.
Постанова адміністративної комісії була вручена Позивачу 26.08.2025 від особистий підпис, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до статей 287–289 Кодекс України про адміністративні правопорушення постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку він може бути поновлений лише за наявності поважних причин.
Постанову від 26.08.2025 № 573 Позивач отримала в день її винесення - 26.08.2025.
Згідност.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
В ч. 2 ст.17 цього ж Закону визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.
Частиною 2статті 5КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями152,159і182цього Кодексу.
Стаття 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», визначає права та обов`язки підприємств, установ та організацій у сфері благоустрою населених пунктів. Так відповідно до частині 2 підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини); усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; у процесі утримання об`єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об`єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.10Законом України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема: здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
У ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Пунктом 1 частини 1статті 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показами технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 256КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
У ч.1 ст.268КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що спір між сторонами стосується правомочності і законності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, за порушення ним п.12.2.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, як підставу для відповідальності згідно за ст. 152 КУпАП, що виразилося у відсутності у ОСББ договору на 2025 рік з виконавцем послуг по управлінню побутовими відходами, визначених згідно діючим законодавством – КП «Миколаївкомунтранс», згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №177 від 24.03.2023 р..
Ст. 152 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За умовами ч. 1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Згідно з ч. 1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.
У відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 41 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління відходами» утворювачем відходів є, зокрема, фізична особа або юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи. Згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону суб`єктами у сфері управління відходами є, серед іншого, громадяни та суб`єкти господарювання, діяльність яких призводить до утворення відходів. 
Частиною 2 ст. 31 та п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про управління відходами» встановлено обов`язок утворювачів побутових відходів укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та здійснювати оплату відповідно до встановлених тарифів.
Пунктом 2.24 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві передбачено, що виробники відходів, зокрема домовласники та зареєстровані мешканці домоволодінь, зобов`язані укладати договори типової форми на послуги з вивезення побутових відходів з виконавцем послуг, визначеним відповідно до чинного законодавства. Порушення зазначених правил тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління побутовими відходами належить до комунальних послуг. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 6 цього Закону виконавцем такої послуги є адміністратор послуги або визначений у встановленому законом порядку суб`єкт господарювання, що здійснює збирання та перевезення побутових відходів. 
Постановами Кабінету Міністрів України № 1070 та № 1173 встановлено, що послуги з вивезення побутових відходів на відповідній території надаються виключно суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування за результатами конкурсного відбору.
За результатами конкурсів, проведених у 2021 та 2023 роках, КП «Миколаївкомунтранс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території Заводського, Центрального та Інгульського районів м. Миколаєва, що підтверджується відповідними наказами департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та укладеними договорами.
Таким чином, саме КП «Миколаївкомунтранс» є єдиним належним виконавцем послуги з управління побутовими відходами (збирання та перевезення) на території Заводського району м. Миколаєва.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що наявність формально укладеного договору з іншим суб`єктом господарювання, який не визначений органом місцевого самоврядування виконавцем відповідної послуги за результатами конкурсного відбору, не звільняє суб`єкта благоустрою від обов`язку дотримання Правил благоустрою та не усуває складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин.
Суд вбачає підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження вищевказаної постанови, з метою реалізації права ОСОБА_1 визначеного положеннями ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Керуючись ст. 2,5-15,73-77,90,242-246,286,293,295 КАС України, суд -
у х в а л и в:
Поновити ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, третя особа Заводський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди строк на подання позову про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, третя особа Заводський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Держави судовий збір у сумі 665,60 грн..
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін