ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 759/4135/24
провадження № 1-кп/753/1233/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
за участю секретаря      ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 ,
захисника      ОСОБА_4 
обвинуваченого      ОСОБА_5 ,
представника потерпілого    ОСОБА_6 
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018)

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став та приблизно у квітні 2023 року, більш точну дату не встановлено, у невстановленому органом досудового розслідування місці у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 з метою заволодіння чужими грошовими коштами для задоволення власних потреб, шляхом обману, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через мережу Інтернет знайшов фінансову установу, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка спеціалізується на здійсненні операцій з криптовалютою, а саме переведення її у готівкові кошти. Дізнавшись про специфіку системи роботи вказаної фінансової установи, ОСОБА_5 створив у соціальній мережі «Телеграм» акаунт від імені менеджера служби підтримки цієї установи, розмістивши свої завідомо неправдиві дані.
Після чого, 25 травня 2023 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, на акаунт, створений ОСОБА_5 від імені менеджера служби підтримки фінансової установи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_7 з метою отримання у вказаній фінансовій установі своїх грошових коштів у сумі 692 000 грн, будучи введеним в оману, написав повідомлення ОСОБА_5 як менеджеру служби підтримки, в якому повідомив суму зняття грошових коштів та код зняття.
Надалі, ОСОБА_5 , приблизно через 15 хвилин, реалізуючи умисел на вчинення злочину, переслідуючи мету приховування своїх дій, здійснив видалення свого підробленого акаунту у соціальній мережі «Телеграм» та діалогу з потерпілим. Отримавши від потерпілого ОСОБА_7 суму зняття грошових коштів та код зняття, ОСОБА_5 через групу «Комсомолки.Киев» у соціальній мережі «Телеграм» знайшов випадкову людину - ОСОБА_8 , з якою за винагороду в сумі 50 000 грн домовився на отримання грошових коштів у фінансовій установі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, після чого ОСОБА_5 надіслав останній суму та код отримання грошових коштів, повідомив місце та дані особи, якій треба у подальшому передати грошові кошти.
Не будучи обізнаною у злочинному намірі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 з метою отримання грошових коштів у фінансовій установі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, на прохання останнього підшукала осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які приблизно о 17 год. 00 хв., 25 травня 2023 року, прибули до фінансової установи за адресою: АДРЕСА_2, та повідомивши код зняття грошових коштів та суму, отриманий від ОСОБА_8 , отримали грошові кошти в сумі 692 000 грн. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за домовленістю з ОСОБА_8 , з метою передачі грошових коштів, направилися за адресою: м. Київ, вул. Є. Чавдар, 1, де передали грошові кошти особі на ім`я ОСОБА_11 , який на прохання ОСОБА_5 передав особі на ім`я ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 692 000 грн.
У подальшому, 26 травня 2023 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами для задоволення власних потреб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти, які належать потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 692 000 грн, що на момент вчинення злочину у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому злочині, визнав повністю та показав суду, що у квітні 2023 року він створив обліковий запис від імені фінансової установи за адресою АДРЕСА_2, після чого йому відразу написав потерпілий ОСОБА_7 і повідомив, що йому потрібно терміново вивести готівкові кошти і написав ОСОБА_5 код входу та адрес. Після чого ОСОБА_5 повідомив йому, що інкасаторська група ще не привезла його готівку і потрібно зачекати. Далі він написав у групу, що йому потрібна людина, яка зможе поїхати за грошима, на що йому відповіла дівчина, яка далі доручила це питання іншій особі. Суму, яку ОСОБА_5 обіцяв, вони відразу перевели собі на карту, а іншу суму передали ОСОБА_5 через його знайомого. На вчинення цього злочину пішов свідомо, оскільки колись вже виводив кошти через цю установу і тому знову виникла ідея представитися менеджером, щоб заволодіти грошима потерпілого. Розумів, що вчиняє шахрайські дії. Цивільний позов визнав в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі, щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу вважає їх завищеними. 
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд задовольнити цивільний позов в повному обсязі, щодо призначення покарання, погодився з позицією прокурора, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018), як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, у великих розмірах.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 визнає щире каяття, оскільки останній під час судового розгляду свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.
 
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Призначене покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для призначення такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що пливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, його особу, зокрема його молодий вік, має вищу освіту, вину визнав повністю та щиро розкаявся, на момент вчинення даного кримінального правопорушення не був судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, також судом враховано думку представника потерпілого, який вважав справедливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке останній має відбувати реально, а тому враховуючи вказані обставини вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції статі обвинувачення у виді позбавлення волі, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів. 
Враховуючи те, що вказаний злочин ОСОБА_5 вчинено до винесення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2023 р. то остаточне покарання останньому слід визначити за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, а також ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обчислювати з моменту оголошення вироку.
На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В ході судового розгляду кримінального провадження підтверджено, що протиправними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 завдано моральної та матеріальної шкоди.
Як встановлено судом під час розгляду кримінального провадження злочинними діями ОСОБА_5 , які полягали у заволодіння чужим майном, шляхом обману останній заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 692 000 грн., яка підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, їх тривалість, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково на користь ОСОБА_7 у розмірі 30 000 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У постанові від 28.09.2022 у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Беручи до уваги викладене, враховуючи підставу та предмет позову, характер виконаної адвокатом роботи та фактично надані послуги, зміст і обсяг позовної заяви, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, а також складність надання правничої допомоги в межах даного кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 69 000 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою адвоката, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.
З огляду на зазначене у сукупності, врахувавши правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу суд залишає без змін. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 366-368, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIІІ від 22 листопада 2018 року) та призначити покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2023 р. та остаточно призначити  ОСОБА_5  покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_5  відраховувати з моменту проголошення вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, з 11 січня 2024 року до 17 січня 2024 року включно, з 18 серпня 2024 року до 14 травня 2026 року включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальних збитків у розмірі 692 000 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн, у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу - 10 000 грн.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема:
грошові кошти в розмірі 7 800 доларів США, а саме 78 купюр номіналом 100 доларів США, грошові кошти в розмірі 1 060 євро, мобільний телефон IPhone 14 ProMax IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та віртуальною сім-карткою НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
мобільні телефони «Iphone 14 Pro Max», IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 та «Iphone 14 Pro», IMEI: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 з сім-карткою НОМЕР_10 - повернути ОСОБА_5 ;
мобільний телефон iPhone 14 Promax, IMEI НОМЕР_11 , з абонентським номером НОМЕР_12 - повернути ОСОБА_9 ;
картку «ПриватБанку»: НОМЕР_13 та блокнот бежевого кольору з чорновими записами - повернути ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
мобільні телефони «Iphone 13 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_14 , IMEI2: НОМЕР_15 та «Iphone 14 Pro» IМЕI1: НОМЕР_16 , IMEI2: НОМЕР_17 ; упаковка з-під сім-карток: НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 ; тримач з-під сім-карток: «Водафон» - 6 шт, «Лайфсел» - 9 шт.; ??сім-картки 10 шт «Водавон», 7 шт. «Лайфселл» - повернути ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 
мобільний телефон марки «iPhone XS» MT8W2LL/A з IMEIl: НОМЕР_25 та IMEI2: НОМЕР_26 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_27 ; дві банківські картки з номерами: НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ; комп`ютер ASUS model FX 506LH-HN002, SN: MSNRCX07774122A із зарядним пристроєм - повернути ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2023 на речові докази, зокрема: грошові кошти в сумі 7800 доларів США, 1060 Євро та мобільний телефон IPhone 14 ProMax IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та віртуальною сім-карткою НОМЕР_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: