Справа № 194/197/26 
Номер провадження 2/194/602/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 червня 2026 року м. Тернівка 
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Соколової Ю.І.,
за участю секретаря судового засідання – Григор`євої А.Є.,
представника відповідача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область) про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і просять стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у загальному розмірі 1500000,00 грн, а саме по 500000,00 кожному, без урахування податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 14.07.1960 року між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_6 укладений шлюб, під час якого народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_6 працював в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 09.08.1964 року по 15.06.1996 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Внаслідок тривалої роботи ОСОБА_6 в підземних шкідливих умовах в шахті відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» він захворів на професійні захворювання. Висновком ЛТЕК від 15.06.1994 ОСОБА_6 було первинно встановлено 40 % втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково у зв`язку із професійним захворюванням – пиловим бронхітом. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я висновком ЛТЕК від 07.02.1995 ОСОБА_6 , встановлено сукупно 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково: 40% повторно по пиловому бронхіту, 20% - первинно по вібраційній хворобі. У зв`язку із погіршенням здоров`я висновком МСЕК від 11.11.1996 ОСОБА_6 було змінено групу інвалідності з третьої на другу, а висновком фтизіатричної МСЕК від 16.12.1996 року ОСОБА_6 було встановлено сукупно 90 % втрати професійної працездатності та підтверджено другу групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями: 40 % - повторно по пиловому бронхіту, 20 % - повторно по вібраційній хворобі, 30 % - первинно з зв`язку з професійним захворюванням - пухлина легені, у зв`язку із встановленням нового професійного захворювання. Причиною смерті ОСОБА_6 був рак правої легені – проф. захворювання, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Внаслідок втрати чоловіка позивачці ОСОБА_2 завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, які вона продовжує переносити у зв`язку з втратою близької та дорогої для неї людини - чоловіка. Внаслідок всього цього позивачка відчувала і продовжує відчувати депресивний стан, вона втрачала впевненість у майбутньому, що завдає їй великі моральні страждання, які вона оцінює в 500000 грн.
Внаслідок втрати батька позивачу ОСОБА_7 завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні моральні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків між позивачем та покійним батьком. Внаслідок всього цього Позивач відчував і продовжує відчувати депресивний стан та моральні страждання, які він оцінює в 500000 грн.
Внаслідок втрати батька Позивачці ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона відчуває постійні моральні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків між позивачем та покійним батьком. Внаслідок всього цього Позивач відчувала і продовжує відчувати депресивний стан та моральні страждання, які вона оцінює в 500000 грн.
Не погодившись з позовними вимоги, представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю. 
Відзив мотивований, зокрема, тим, що дійсно, ОСОБА_6 працював підземним гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем на шахті «Тернівська» виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Павлоградвугілля» з 13.12.1990 по 15.06.1995. Впродовж роботи на підприємстві Відповідача, ОСОБА_8 отримав професійне захворювання, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання по формі П?4. 15.06.1994 р. фтизіатричною МСЕК м. Дніпропетровська ОСОБА_6 встановлено первинно безстроково 40% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню — пиловий бронхіт та встановлено третю групу інвалідності. Наказом шахти «Тернівська» об`єднання державних підприємств «Павлоградвугілля» Держвуглепромом України «Про призначення виплат відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням (пиловий бронхіт) ОСОБА_6 » від 27.06.1994 р. №637 потерпілому ОСОБА_6 на виконання вимог п. 9 Правил відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами і організаціями або уповноваженим ними органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. №472, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі — Правила) призначено щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку з 14.06.1994 р., а також відповідно до п. 10 Правил виплачено одноразову допомогу. 07.02.1995 р. фтизіатричною МСЕК м. Дніпропетровська ОСОБА_6 повторно безстроково встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, з яких: 40% пиловий бронхіт, 20% по вібраційній хворобі (первинно) та визнано інвалідом третьої групи, що підтверджується Витягом із Акта огляду у ЛТЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги №139. Згідно наказу шахти «Тернівська» об`єднання державних підприємств з видобутку вугілля «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості України «Про зміну розміру виплат у зв`язку з професійним захворюванням ОСОБА_6 » від 21.02.1995 р. №245 потерпілому ОСОБА_6 змінено розмір виплат у зв`язку з 60% втратою професійної працездатності. Крім того, ОСОБА_6 згідно п. 10 Правил виплат додані 20% стійкої втрати професійної працездатності на підставі Витягу №139. У зв`язку з погіршенням здоров`я 16.12.1996 р. ОСОБА_6 повторно безстроково встановлено 90% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, з яких: 40% по пиловому бронхіту, 20% по вібраційній хворобі, 30% — пухлина легень (первинно), та визнано інвалідом другої групи, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги від 16.12.1996 р. №546. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 28.07.1997 р., в якому визначено, що причиною смерті потерпілого стало професійне захворювання — рак правої легені. Позивачці 1 — ОСОБА_2 на виконання п. 19 Правил наказом шахти «Тернівська» державної Холдингової Компанії «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості України «Про призначення виплат відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 » від 23.09.1997 р. №1165 призначено щомісячні виплати відшкодування шкоди з 01.08.1997 р. у розмірі 45% заробітку померлого годувальника. Крім того, зазначеним наказом та на виконання п. 10 Правил ОСОБА_2 виплачено одноразову допомогу у розмірі шестирічного заробітку померлого ОСОБА_6 . 
У зв`язку із тим, що позивачі звернулися до суду через 29 років після смерті ОСОБА_6 та не обгрунтували належними доказами підстави для звернення до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди та спричинення моральних страждань, в задоволенні позову слід відмовити.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 доводи, викладені у відзиві на позов, підтримала, посилаючись на судову практику Дніпровського апеляційного суду, просила в задоволенні позову відмовити повністю.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, в позовній заяві просили розглядати справу за їх відсутності.
У судовому засіданні 20 травня 2026 року завершено розгляд справи за відсутності позивачів та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, проголошення якого відкладено на 16.00 год. 27 травня 2026 року в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 
Згідно зі статтею 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина четверта статті 43, частина перша статті 46 Конституції України передбачає, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Як убачається із матеріалів справи, перший позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_6 з 17.07.1960 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також з 22.10.1996 по день смерті ОСОБА_6 (а.с. 12, 27, 28, 29).
Згідно акту від 31.01.2026, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спільно проживали та вели спільне господарство станом на день смерті останнього, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50). 
Другий позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 (а.с. 32).
Третій позивач ОСОБА_4 є дочкою померлого ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 36).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер у віці 61 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . В свідоцтві про смерть зазначається, що причиною смерті є рак правої легені-проф.захворювання (а.с. 18).
Впродовж роботи на підприємстві Відповідача, ОСОБА_6 отримав професійне захворювання, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання по формі П?4 (а.с. 51, 53-55).
15.06.1994 р. витягом із акту огляду ЛТЕК № 321 підтверджується, що ОСОБА_6 встановлено первинно безстроково 40% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню — пиловий бронхіт та встановлено третю групу інвалідності (а.с.20). 
Наказом шахти «Тернівська» об`єднання державних підприємств «Павлоградвугілля» Держвуглепромом України «Про призначення виплат відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням (пиловий бронхіт) ОСОБА_6 » від 27.06.1994 р. №637 потерпілому ОСОБА_6 на виконання вимог п. 9 Правил відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами і організаціями або уповноваженим ними органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. №472, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі — Правила) призначено щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку з 14.06.1994 р., а також відповідно до п. 10 Правил виплачено одноразову допомогу (а.с. 21).
07.02.1995 р. витягом з акту ЛТЕК №139 підтверджується, що ОСОБА_6 повторно безстроково встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, з яких: 40% пиловий бронхіт, 20% по вібраційній хворобі (первинно) та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 22).
Згідно наказу шахти «Тернівська» об`єднання державних підприємств з видобутку вугілля «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості України «Про зміну розміру виплат у зв`язку з професійним захворюванням ОСОБА_6 » від 21.02.1995 р. №245 потерпілому ОСОБА_6 змінено розмір виплат у зв`язку з 60% втратою професійної працездатності (а.с. 23).
Довідкою МСЕ № 044439 від 11.11.1996 підтверджується, що ОСОБА_6 встановлено другу групу інвалідності (а.с. 24).
У зв`язку з погіршенням здоров`я, 16.12.1996 р. ОСОБА_6 повторно безстроково встановлено 90% стійкої втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, з яких: 40% по пиловому бронхіту, 20% по вібраційній хворобі, 30% — пухлина легень (первинно), та визнано інвалідом другої групи, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги від 16.12.1996 р. №546 (а.с. 25).
Згідно наказу шахти «Тернівська» від 23.09.1997 р. №1165 вдові потерпілого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено щомісячні виплати відшкодування шкоди з 01.08.1997 р. у розмірі 45% заробітку померлого годувальника та виплачено одноразову допомогу у розмірі шести літнього заробітку померлого (а.с. 26).
Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що смерть ОСОБА_6 настала від професійного захворювання, про що також не заперечується стороною відповідача.
Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.
Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Смерть ОСОБА_6 , яка стала підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настала 28.07.1997, мала місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин підлягають застосовуванню положення ЦК Української РСР.
Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної (немайнової) шкоди є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою прийнято розуміти всяке зменшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК Української РСР не визначала її поняття. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Стаття 440-1 ЦК Української РСР не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК Української РСР фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. Неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні.
Стаття 440-1 ЦК Української РСР є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Отже, моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР. ЇЇ розмір визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №210/2271/19 (провадження №61-19033сво19).
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що перший позивач є дружиною ОСОБА_6 , другий та третій позивачі є рідними дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_6 помер від професійного захворювання, приймаючи до уваги, що факт заподіяння моральної шкоди позивачам у зв`язку з втратою близького родича завдає їм душевних та психологічних страждань, позивачі позбавлені можливості спілкуватися з близькою людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, що тягне за собою порушення їх нормальних життєвих зв`язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, яка спричинена втратою близької людини, яка померла внаслідок професійного захворювання.
Разом з цим, для правильного вирішення даної справи суд зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.
Розмір відшкодування визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи та наявності доказів.
Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 61 років.
На момент смерті ОСОБА_6 позивачі були повнолітніми.
Суд погоджується з тим, що смерть близької людини, чоловіка, батька є непоправною втратою для позивачів, що спричиняє страждання та хвилювання.
Водночас, право позивачів на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю, виникло з настанням юридичного факту смерті чоловіка (батька), тобто з 28.07.1997 . Однак, до суду з даним позовом про відшкодування моральної шкоди позивачі звернулися лише у лютому 2026 року, тобто майже через 29 років після смерті ОСОБА_6 .
При цьому, тривалість не звернення до суду з таким позовом впродовж майже 29 років позивачами не обґрунтована.
Враховуючи, що позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди через 29 роки після настання смерті близької людини, слід зазначити, що її значення для позивачів не є актуальним.
А тому, на підставі вищевикладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачів 50 000,00 грн. на кожного позивача.
Щодо оподаткування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі. У статті 265 ЦПК України немає імперативної вказівки на необхідність додаткової деталізації у рішенні суду грошової компенсації моральної шкоди із розміром сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.
З урахуванням викладеного необґрунтованим буде вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
За положеннями частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1500 грн.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн (п`ятдесят тисяч) грн. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн (п`ятдесят тисяч) грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн (п`ятдесят тисяч) грн. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь держави судовий збір у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) на р/р UA908999980313111256000026001 в Казначействі України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37993783, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Копію рішення направити сторонам.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні 22, 25-27 травня 2026 року, повний текст рішення складено 01 червня 2026 року.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач 1: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач 2: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач 3: ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», ЄДРПОУ 00178353, місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400.
Представник відповідача: Мойсеєнко Ганна Вікторівна, РНОКПП НОМЕР_8 , місцезнаходження: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400.

Суддя        Ю.І. Соколова