ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/485/24  Номер провадження 22-ц/814/685/26	Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року та на додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Карлівської міської ради, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМКОРМ» про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просила:
визнати недійсним та скасувати рішення Карлівської міської ради від 03.12.2021; 
скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Карлівської міської ради Лисиця Івана Олександровича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер 62679188 від 30.12.2021 року, на підставі якого зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131, номер запису про право власності 46013180 від 24.12.2021 року з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131; 
визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131, від 24 червня 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм»; скасувати рішення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Алли Федорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63978452 від 24.06.2022 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм», код ЄДРПОУ 43954286, на підставі договору оренди, виданого 16.06. 2022 року, номер запису про інше речове право: 47159434 від 22.06. 2022 року з одночасним припиненням права оренди Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131; стягнути з відповідачів судові витрати.
Позовні вимоги обгрунтувані тим, що 18 жовтня 2021 Рішенням третього засідання сьомої позачергової сесії восьмого скликання Карлівської міської ради ОСОБА_2 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність на території Карлівської міської ради Полтавського (колишнього Карлівського) району Полтавської області, орієнтовною площею 2,00 га.
З метою дотримання вимог законодавства щодо оформлення документів, ОСОБА_2 , у ФОП ОСОБА_3 , замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Карлівської міської ради Полтавського (колишнього Карлівського) району Полтавської області.
11 листопада 2021 позивач звернулася до Карлівської міської ради з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0 га, кадастровий номер 5321610100:00:006:0131 та передачу її у власність в порядку приватизації.
Незважаючи на те, що за проектом землеустрою гр. ОСОБА_2 було сформовано земельну ділянку, і що вона, маючи правомірні очікування на отримання земельної ділянки у власність, вживала всіх заходів для оформлення у власність ділянки, відповідач передав її у власність іншому громадянину – ОСОБА_1 , що підтверджується Рішенням третього засідання восьмої сесії восьмого скликання Карлівської міської ради від 03.12.2021.
09 лютого 2022 року ОСОБА_2 отримала від Карлівської міської ради Лист №04-41/344, де повідомлялося, що земельна ділянка з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131 вже знаходиться у приватній власності.
Отже, Карлівська міська рада передала земельну ділянку у власність гр. ОСОБА_1 , чим порушила право позивача на правомірне очікування отримання земельної ділянки у власність.
Позивачем ОСОБА_2 було здійснено формування земельної ділянки з метою отримання її у власність (на підставі рішення органу місцевого самоврядування) із земель комунальної власності міста Карлівка, внаслідок чого здійснена державна реєстрація земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номера, яка проведена на основі поданої заяви та документації із землеустрою, а речове право на земельну ділянку не зареєстровано за ОСОБА_2 не з вини заявника. 
Датою відкриття Поземельної книги на дану земельну ділянку є дата державної реєстрації земельної ділянки – 05 литопада 2021 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленого на замовлення гр. ОСОБА_2 , а номером Поземельної книги – кадастровий номер. ОСОБА_2 , не порушуючи земельне законодавство, замовила та розробила проект землеустрою, чим відповідно сформувала земельну ділянку у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 5321610100:00:006:0131.
Позивач вважає, що Карлівська міська рада, приймаючи рішення про затвердження проекту землеустрою, поданого на затвердження ОСОБА_1 , проігнорувала інтереси позивача ОСОБА_2 , за чиїм проектом землеустрою була сформована земельна ділянка та присвоєно кадастровий номер (05.11.2021 року), таким чином погіршила її існуюче становище та не врахувала її законні очікування.
16.06.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агропромкорм» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131. Право власності орендодавця на земельну ділянку підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за 366667592 від 21.02.2024 року - Номер запису про інше речове право: 47159434. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація здійснена приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Аллою Федорівною, на підставі договору оренди від 16.06.2022 року. Індексний номер рішення про державну реєстрацію: 63978452 від 24.06.2022 року. Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм». Орендодавець: Думенко В.О.
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , за участі представника позивача адвоката Кумечко Марини Сергіївни до Карлівської міської ради, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПРОМКОРМ» про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності – задоволено .
Визнано протиправним та скасовано рішення третього засідання восьмої сесії восьмого скликання Карлівської міської ради від 03 грудня 2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Карлівської міської ради Полтавського району Полтавської області загальною площею 2,0 га, кадастровий номер 5321610100:00:006:0131 Карлівської міської ради Полтавської області та передано її у власність гр. ОСОБА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Карлівської міської ради Лисиця Івана Олександровича про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер 62679188 від 30.12.2021 року, на підставі якого зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131, номер запису про право власності 46013180 від 24.12.2021 року з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131, від 24 червня 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм».
Скасовано рішення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Алли Федорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63978452 від 24.06.2022 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм», код ЄДРПОУ 43954286, на підставі договору оренди, виданого 16.06.2022 року, номер запису про інше речове право: 47159434 від 22.06.2022 року з одночасним припиненням права оренди Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкорм» земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131.
Стягнуто із Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати по сплаті судового збору по 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок з кожного.
Додатковим рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року стягнуто із Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати – витрати на професійну правничу допомогу по 27200 (двадцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок з кожного.
Непогодившись із такими рішенням їх в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального парва.
Апелянт зазначає, що саме відповідач ОСОБА_1 мав пріоритет у виникненні правомірних очікувань, оскільки його звернення до ради та подальші дії відбулися раніше й мали юридичний пріоритет у часі порівняно з діями позивачки. 
Суд не врахував ці обставини, що призвело до помилкового висновку про перевагу прав ОСОБА_2 . Суд безпідставно виходив з того, що вже на стадії розроблення проєкту землеустрою виникають правомірні очікування. До моменту його затвердження такого права не існує, і особа повинна усвідомлювати ймовірні ризики. 
Аналіз тексту оскаржуваного рішення свідчить, що суд першої інстанції, фактично погодившись із доводами позивачки, обмежився їх відтворенням, не надавши оцінки аргументам відповідача. Суд не вказав, з яких підстав відхиляє заперечення, подані під час розгляду справи, та чому не бере до уваги обставини, які підтверджують пріоритетність звернень і дій відповідача. Така однобічність у встановленні фактичних обставин суперечить вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості рішення.
Також скаржник зазначає на необхідності надати переважну увагу хронології дій позивач та відповідача , з чого можливо встановити , що саме відповідач діяв своєчасно, послідовно та у повному обсязі виконав вимоги законодавства, тоді як дії позивачки носили несистемний характер і мали процедурні недоліки.
У зв`язку із викладеним відповідач ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_4 просить скасувати рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року та постановити нове про відмову в задовленні позовних вимог.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року.
Апелянт вказує, що вказане додаткове рішення є похідним від основного рішення суду від 29.07.2025 року. З урахуванням поданої апеляційної скарги на основне рішення, воно підлягає перегляду судом апеляційної інстанції. У разі його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у позові, відпадають правові підстави для покладення на відповідача витрат на правничу допомогу позивача. Таким чином, додаткове рішення про стягнення судових витрат не може залишатися чинним самостійно, а має бути скасоване разом із основним рішенням, оскільки є його невід`ємним наслідком.
Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 Рішенням третього засідання сьомої позачергової сесії восьмого скликання Карлівської міської ради ОСОБА_2 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність на території Карлівської міської ради Полтавського (колишнього Карлівського) району Полтавської області, орієнтовною площею 2,00 га.
З метою дотримання вимог законодавства щодо оформлення документів, ОСОБА_2 , у ФОП ОСОБА_3 , замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Карлівської міської ради Полтавського (колишнього Карлівського) району Полтавської області.
Надалі, 11 листопада 2021 позивач звернулася до Карлівської міської ради з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0 га, кадастровий номер 5321610100:00:006:0131 та передачу її у власність в порядку приватизації.
Незважаючи на те, що за проектом землеустрою гр. ОСОБА_2 було сформовано земельну ділянку, і що вона, маючи правомірні очікування на отримання земельної ділянки у власність, вживала всіх заходів для оформлення у власність ділянки, відповідач передав її у власність іншому громадянину – ОСОБА_1 , що підтверджується Рішенням третього засідання восьмої сесії восьмого скликання Карлівської міської ради від 03.12.2021.
09 лютого 2022 року ОСОБА_2 отримала від Карлівської міської ради Лист №04-41/344, де повідомлялося, що земельна ділянка з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131 вже знаходиться у приватній власності іншої особи (а.с.49).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5319207472021 від 05.11.2011 року, земельна ділянка з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131 має цільове призначення: 01.17 земельні ділянки запасу; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; форма власності: інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 04.11.2021, ФОП ОСОБА_3 .
Рішенням третього засідання восьмої сесії восьмого кликання Карлівської міської ради від 03.12.2021р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Карлівської міської ради Полтавського району Полтавської області загальною площею 2,00 га, кадастровий номер: 5321610100:00:006:0131 Карлівської міської ради Полтавської області. Передано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5321610100:00:006:0131 Карлівської міської ради Полтавського району Полтавської області. Дозволено гр. ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер: 5321610100:00:006:0131 у відповідності до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до вказаного Рішення Карлівської міської ради, ОСОБА_1 разом із заявою про затвердження проекту землеустрою, подав розроблену ПП «Алан-Зем» проект землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9902400352021 від 10.11.2021.
Позивачем ОСОБА_2 було здійснено формування земельної ділянки з метою отримання її у власність (на підставі рішення органу місцевого самоврядування) із земель комунальної власності міста Карлівка, внаслідок чого здійснена державна реєстрація земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номера, яка проведена на основі поданої заяви та документації із землеустрою, а речове право на земельну ділянку не зареєстровано за ОСОБА_2 не з вини заявника. 
Позивач не зволікала із подачею документів на затвердження, оскільки 11.11.2021 року подала їх за визначеною процедурою, проте рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність так і не отримала.
Датою відкриття Поземельної книги на дану земельну ділянку є дата державної реєстрації земельної ділянки – 05 литопада 2021 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробленого на замовлення гр. ОСОБА_2 , а номером Поземельної книги – кадастровий номер. ОСОБА_2 , не порушуючи земельне законодавство, замовила та розробила проект землеустрою, чим відповідно сформувала земельну ділянку у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 5321610100:00:006:0131.
Відповідно до частини 1 статті 367Цивільного процесуальногокодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доводи сторін , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки.
Крім того, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18).
Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.
Як встановлено з матеріалів справи , на час звернення ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавського району Полтавської області спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131 вже була сформована, їй було присвоєно кадастровий номер за проектом землеустрою що був виготовлений на замовлення ОСОБА_2 04 литопада 2021 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 литопада 2021 року .
Неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Частинами 1, 4 статті 10 ЦПК України прямо передбачено, що суд повинен застосувати принцип верховенства права з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів (рішення у справах Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції). Майном може бути як існуюче майно, так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні легітимні сподівання на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам II проти Німеччини).
Легітимні сподівання за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі Копецький проти Словаччини).
За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Таким чином, після внесення відомостей до Державного земельного кадастру про сформовану земельну ділянку у позивача виникли легітимні сподівання на отримання земельної ділянки, які передбачені чинними нормами законів України, та на які поширюється режим існуючого майна.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Як було зазначено вище, на час розгляду справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321610100:00:006:0131 міститься запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд зауважує, що першочергове право на отримання земельної ділянки, яка ще не сформована , пов`язується із виготовленням проекту землеустрою на відповідну земельну ділянку , а не із первинним поданням заяви до органу розпорядження землею.
У своїй Постанові від 29 вересня 2020 року по справі №688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала , що у разі спору захищатиметься право тієї особи, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка. Якщо ж ділянка вже була раніше сформована, то захисту підлягатиме право особи, яка раніше звернулась до органу розпорядження землею із проханням затвердити належним чином розроблену та погоджену документацію із землеустрою, також зазначено, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача , що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того , що станом на листопад 2021 року існували обставини які б перешкоджали передачі земельної ділянки йому у власність є безпідставними, адже ОСОБА_1 було відомо , що по відношенню до вказаної земельної ділянки вже внесено відомості , що вбачалося із сформувного витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9902400352021 від 10.11.2021, з якого вбачається інформація про державну реєстрацію земельної ділянки: дата державної реєстрації земельної ділянки - 05.11.2021, інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 04.11.2021, ФОП ОСОБА_3 , що відповідає Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу №НВ-5319207472021, сформованого за заявою ОСОБА_3 05.11.2021.
За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи погодження проекту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі.
Як зазначалося вище першочергове право на отримання земельної ділянки має особа на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна земельна ділянка.
Відповідно Рішенням третього засідання восьмої сесії восьмого скликання Карлівської міської ради від 03.12.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Карлівської міської ради, Полтавського району. Полтавської області. та передано у власність гр. ОСОБА_1 , та на час винесення зазначеного рішення кадастровий номер спірній ділянці вже був присвоєний на підставі попереднього проекту землеустрою від 04 листопада 2021 року, з цього випливає , що ОСОБА_2 мала першочергове право на отримання спірної земельної ділянки.
На думку колегії суддів, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу на рішення слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У межах передбачених ч.8 ст. 141 ЦПК України строків ОСОБА_2 , було надано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, та подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, належить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З матеріалів справи встановлено , що між ОСОБА_2 та адвокатом Кумечко Мариною Сергіївною (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1504 від 13.01.2016 року), 21 лютого 2024 року був укладений Договір про надання правової допомоги.
Сторонами, по Договору про надання правової допомоги від 21.02.2024 р., був складений та підписаний Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12 серпня 2025 року, відповідно до якого сторони визнають та підтверджують те, що адвокатом Кумечко М.С. були проведені (надані) послуги, а позивачем у справі ОСОБА_2 вказані послуги (роботи) були прийняті на загальну суму 54 400 грн. У вказаному Акті, сторони підтверджують, що претензій одна до одної не мають, а отже, адвокат отримав гонорар (винагороду) в розмірі 54 400 грн., за надані відповідні послуги, вказані в даному Акті.
ОСОБА_2 , 08 серпня 2025 р. було сплачено на користь адвоката Кумечко М.С. гонорар (грошову винагороду) в розмірі 54 400 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста гривень 00 коп), що підтверджується виданою адвокатом Кумечко М.С. Квитанцією №112 від 12.08.2025 р. 
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції . За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши розмір правничих витрат, постановлених до стягнення із Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , із 54 400 грн. до 20 000 грн .
Відповідно до п. 2 ч.1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року – залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни на додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року – задовольнити частково.
Додаткове рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року – змінити, зменшивши розмір витрат за адання правничої допомоги в суді першої інстанції з 27 200 грн стягнутих з Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 до 10 000 грн з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов