ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10478/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпр апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року 
у справі №280/10478/25 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України, яка полягає у ненаданні для ознайомлення ОСОБА_1 висновку службового розслідування, складеного на підставі проведеного службового розслідування призначеного за наказом Командувача НГУ № 251 від 03.03.2025 з метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у наслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, а також матеріалів, зібраних в процесі його проведення, у частині, яка його стосується;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України надати ОСОБА_1 можливість ознайомитися з висновком службового розслідування, складеного на підставі проведеного службового розслідування, призначеного за наказом Командувача НГУ № 251 від 03.03.2025 з метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у наслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, а також матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка його стосується, шляхом надання/надсилання належно засвідчених копій такий матеріалів;
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України забезпечити належне доведення наказу Командувача Національної гвардії України № 363 від 31.03.2025 про накладені дисциплінарні стягнення на військовослужбовця ОСОБА_1 у вигляді пониження його на посаді, у відповідності до норм ст. 97 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України». 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням процедури проведення службового розслідування, за результатами якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження. Позивач зазначає, що під час проведення службового розслідування у нього не відбирались пояснення, вказує, що незважаючи на неодноразові звернення, висновку службового розслідування ним так і не отримано.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної Гвардії України щодо не розгляду належним чином рапорту від 10.09.2025.
Зобов`язано Головне управління Національної Гвардії України розглянути рапорт від 10.09.2025 щодо надання документів ОСОБА_1 та прийняти вмотивоване рішення по суті порушеного у рапорті питання.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду мотивовано ненаданням належної відповіді на рапорт позивача від 10.09.2025 про ознайомлення з результатами службового розслідування. Суд виходив з того, що право військовослужбовця на реалізацію свого права, зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт. 
Суд з`ясував, що рапорт позивача відповідав формальним вимогам, інших підстав для відмови в його розгляді не існувало, звернув увагу, що в умовах дії воєнного стану немає заборон на розгляд рапорту про надання для ознайомлення документів, в тому числі і матеріалів службового розслідування, навіть коли, як зазначає відповідач, службове розслідування проводилось не стосовно позивача.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушеного права позивача, ефективним та належним способом захисту його прав є зобов`язання Головного управління НГУ розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 10.09.2025, про що належним чином повідомити позивача. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про ненадання на ознайомлення висновку службового розслідування, суд зазначив, що порушення процедури ознайомлення із висновком службового розслідування і неналежне доведення до відома наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути предметом оцінки судом у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятих на його реалізацію.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної гвардії України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що суд не надав оцінки тій обставині, що рапорт подано з порушенням встановленої форми та не по команді, а саме: не на ім`я голови комісії з проведення службового розслідування, а командувачу Національної гвардії України. Відповідно, вказаний рапорт розглянутий відповідачем як звернення та надано відповідь, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності в діях відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині без змін як законне та обґрунтоване. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальника протиповітряної оборони – начальника служби ППО секції планування застосування штабу.
26.02.2025 під час проведення занять з вогневої підготовки та стрільб з особовим складом військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Південного ОТО об 11:06 збройними силами російської федерації було завдано ракетного удару по ділянці місцевості на території аеродрому «Широке» Запорізького району Запорізької області, унаслідок чого загинули та отримали поранення військовослужбовці військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 НГУ.
З метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 унаслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, наказом Командувача Національної гвардії України від 03.03.2025 № 251 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування, та проведення якого доручено комісії Головного управління Національної гвардії України.
За результатами проведеного службового розслідування 25.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 затверджено Висновок службового розслідування з пропозиціями, зокрема, за порушення вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональних обов`язків, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2024 № 5984, що виявилось у незадовільній організації розвідки повітряного противника та оповіщення підпорядкованих підрозділів про нього, начальника протиповітряної оборони – начальника служби секції планування застосування штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_1 понизити у військовому званні.
Згідно із наказом Командувача Національної гвардії України від 31.03.2025 № 363 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, функціональних обов`язків, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2024 № 5984, що виявилось у незадовільній організації розвідки повітряного противника та оповіщення підпорядкованих підрозділів про нього, на начальника протиповітряної оборони – начальника служби секції планування застосування штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь.
19.07.2025 позивач звернувся із рапортом на ім`я т.в.о першого заступника командира – начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_3 із проханням надати наступні документи: копію затвердженого висновку службового розслідування, складеного за результатами роботи комісії, а також копій окремих матеріалів, зібраних у процесі його проведення; копію акту службового розслідування комісії ГУ НГУ за фактом ракетного удару 26.02.2025 по АДРЕСА_1 .
Даний рапорт отримано адресатом, про що свідчить накладена резолюція на рапорті та лист за підписом т.в.о першого заступника командира – начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_3 на ім`я т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_4 .
Листом від 02.09.2025 № 10/29/12-4833-2025 військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на рапорт позивача від 19.07.2025, суть якої зводиться до того, що матеріали та копії службового розслідування у військовій частині не зберігаються, тому що призначене воно було за наказом командувача НГУ, а тому позивачу рекомендовано звернутися до належного розпорядника інформації. 
22.07.2025 представник ОСОБА_1 надіслав на ім`я командувача Національної гвардії України адвокатський запит із проханням надати такі документи: витяг з наказу командувача НГУ про призначення складу комісії, яка проводила службове розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 ; витяг з наказу командувача НГУ про призначення службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 ; копію наказу про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді пониження у військовому званні; копію висновку службового розслідування, а також копії окремих матеріалів про доведення вини у дисциплінарному правопорушенні ОСОБА_1 .
У відповідь на адвокатський запит від 22.07.2025 Головне управління НГУ листом від 29.07.2025 № 27/8/2/3-З-629-Аз повідомило представника позивача, що запитуваний висновок службового розслідування містить інформацію з обмеженим доступом, зокрема, персональні дані інших військовослужбовців Національної гвардії України, у зв`язку з чим надання його копії є неможливим. Одночасно проінформовано про право ОСОБА_1 подати письмовий рапорт для ознайомлення із затвердженим висновком службового розслідування та зазначено, що такий рапорт щодо ознайомлення із висновком службового розслідування не подавався. 
В якості додатків надано: копію наказу Командувача НГУ від 03.03.2025 № 251 «Про призначення службового розслідування»; копію наказу Командувача НГУ від 31.03.2025 № 363 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується ОСОБА_1 ; копію пояснень від 06.03.2025, наданих ОСОБА_1 ; копію функціональних обов`язків начальника протиповітряної оборони – начальника служби протиповітряної оборони секції планування застосування штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ.
17.08.2025 представником ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 НГУ надіслано адвокатський запит із проханням повідомити причини ненадання відповіді по суті рапорту від 19.07.2025, поданого позивачем, та надати обґрунтовану відповідь, а також роз`яснити підстави та обґрунтування порушення права ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами службового розслідування.
У відповідь на адвокатський запит від 17.08.2025 військовою частиною НОМЕР_1 листом від 04.09.2025 № 10/29/12-З-251-Аз представника позивача повідомлено, що інформація щодо ненадання ОСОБА_1 на ознайомлення матеріалів службового розслідування, проведеного за фактом ракетного удару 26.02.2025 по полігону Широке була викладена у відповіді на рапорт від 19.07.2025.
10.09.2025 позивач подав рапорт на ім`я командувача Національної гвардії України, в якому позивач просив надати копію висновку службового розслідування, складеного за результатами роботи комісії за фактом ракетного удару 26.02.2025 по АДРЕСА_1 , а також копії окремих матеріалів про доведення вини у дисциплінарному правопорушенні, зібраних у процесі його проведення.
Головне управління Національної гвардії України листом від 23.10.2025 № 27/8/2/3-М-8610 у відповідь на рапорт від 10.09.2025 запропонувало позивачу, з посиланням на норми Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, затвердженого наказом МВС України від 21.04.2020 № 347, ознайомитись з висновком службового розслідування безпосередньо у Головному управлінні НГУ. Окрім того, повідомило, що копії матеріалів доведення вини в дисциплінарному правопорушенні було надано адвокатові, який діє в інтересах ОСОБА_1 , листом від 29.07.2025 № 27/8/2/3-З-629-Аз.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Спірним є питання дотримання Головним управлінням Національної Гвардії України порядку розгляду рапорту позивача як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, на якого наказом Командувача Національної гвардії України від 31.03.2025 № 363 «Про результати службового розслідування» накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначене для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами – із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Повноваження командувача Національної гвардії України визначені, зокрема, ст.7 Закону України «Про Національну гвардію України», військовими статутами Збройних Сил України, а також Положенням про головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженим Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014 «Питання головного органу військового управління Національної гвардії України» 
Пунктом 2 Указу Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014 установлено, що командувач Національної гвардії України користується щодо військовослужбовців Національної гвардії України правами Міністра оборони України, які передбачені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153. 
Відповідно до Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України №346/2014 головним органом військового управління Національної гвардії України є Головне управління НГУ (п.1 Положення). 
Головний орган військового управління НГУ здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні управління НГУ (п.6 Положення). 
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Національну гвардію України» № 876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.
Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №876-VII комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону №876-VII за вчинення протиправних дій та бездіяльність військовослужбовці Національної гвардії України несуть дисциплінарну, матеріальну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджений Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Пунктом 3 вказаного Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 дія Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, поширено на військовослужбовців Національної гвардії України та Державної спеціальної служби транспорту.
Відповідно до п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, дія якого поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.
Згідно приписів ст.28  Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст.31  Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). 
Статтею 14  Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який, як в ньому зазначено, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. 
Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
За правилами ст.83, 84 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ст.85 Дисциплінарного статуту).
Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2022 № 347.
Відповідно абзацу 8 підпункту 2 пункту 2 розділу V Порядку № 347 проведення службових розслідувань у Національній гвардії України затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2022 № 347 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані після затвердження висновку службового розслідування за письмовим рапортом військовослужбовця, стосовно якого проводилося службове розслідування, ознайомити його із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка стосується військовослужбовця, з дотриманням вимог законодавства.
Пунктом 3 розділу V Порядку № 347 встановлено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:
отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування;
брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи та інші матеріали, які мають значення для проведення службового розслідування;
висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які проводять службове розслідування;
відмовлятися давати будь-які показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
звертатися з письмовим рапортом щодо ознайомлення з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законодавством.
Відповідно до ст.110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (ст.111 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ст.112 Дисциплінарного статуту військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право: особисто викласти свої аргументи особі, яка перевіряє заяву чи скаргу, звернутися з вимогою залучити до розгляду свідків; подати додаткові матеріали, що стосуються справи, або клопотати, щоб їх вимагав командир (начальник) або орган, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги; оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді; вимагати відшкодування завданих їм збитків у встановленому законом порядку.
Вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (п.115 Дисциплінарного статуту).
Пунктом 117 Дисциплінарного Статуту передбачено, що пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Виходячи з наведених правових норм в контексті спірних відносин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що за своєю суттю рапорт - це вид службового документу, який є письмовим зверненням військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.
В даному випадку поданий позивачем рапорт 10.09.2025 на ім`я командувача Національної гвардії України зумовлений тим, що службове розслідування з метою уточнення причин та обставин загибелі та поранень особового складу 26.02.2025 під час проведення заходів підготовки військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 унаслідок ракетного удару, який було завдано збройними силами російської федерації, призначено наказом Командувача Національної гвардії України від 03.03.2025 № 251 і цим же наказом проведення службового розслідування доручено комісії Головного управління Національної гвардії України. 25.03.2025 висновок службового розслідування затверджений Командувачем Національної гвардії України. 
Суд першої інстанції правильно з`ясував, що у вказаному рапорті позивач порушив питання, зокрема, про надання висновку службового розслідування та документів, які доводять вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.
Крім того, суд враховує, що з приводу проведеного службового розслідування позивач попередньо (19.07.2025) звертався з відповідним рапортом на ім`я т.в.о першого заступника командира – начальника штабу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Листом від 02.09.2025 № 10/29/12-4833-2025 військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на рапорт позивача від 19.07.2025, повідомивши, що матеріали та копії службового розслідування у військовій частині не зберігаються, тому що призначене воно було за наказом командувача НГУ, а тому позивачу рекомендовано звернутися до належного розпорядника інформації. Отже, фактично керівництвом військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить службу позивач, питання, з якого поданий рапорт від 19.07.2025, не вирішено. 
За встановлених обставин суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження відповідача, що рапорт від 10.09.2025 подано позивачем з порушенням вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також суд не приймає доводи відповідача в обґрунтування його позиції щодо порушення позивачем вимог абз.8 пп. 2 п. 2 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України № 347, а саме: подання рапорту не голові комісії з проведення службового розслідування, а командувачу Національної гвардії України.
З цього приводу суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не повернув рапорт позивачу, не передав за належністю.
До того ж, подання позивачем рапорту командувачу Національної гвардії України не суперечить положенням наведеної вище ст.111 Дисциплінарного статуту, а також п.1 розділу VІІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України № 347, згідно якому після затвердження висновку службового розслідування його оригінал та матеріали службового розслідування передаються до підрозділу нетаємного діловодства органу військового управління, військової частини, реєструються в журналі обліку вихідних та внутрішніх документів і зберігаються в окремих справах.
Таким чином, за відсутності підстав для відмови в розгляді поданого позивачем рапорту від 10.09.2025, відповідач, запропонувавши ознайомитись із висновком службового розслідування безпосередньо в Головному управлінні НГУ, фактично не розглянув по суті порушені в рапорті питання. 
Оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, реалізація гарантованого пунктом 3 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній гвардії України права військовослужбовця кореспондує з обов`язком відповідача (як органу військового управління) належним чином відреагувати на відповідний рапорт військовослужбовця, невиконання такого обов`язку є свіченням допущеної відповідачем у спірних відносинах протиправної бездіяльності. 
Надання частини запитуваних позивачем документів у відповідь на адвокатський запит представника позивача не може вважатися доказом реалізації безумовного права позивача на ознайомлення з матеріалами службового розслідування в частині, що стосуються безпосередньо його самого.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №280/10478/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров