Справа №522/6203/26
Провадження №2-а/522/271/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року         м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Гресько Б.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
16 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якій позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.04.2026 року серії ЕНА №6988423.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з власної ініціативи у Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції наступні відомості: належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 08.04.2026 року серії ЕНА №6988423; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції. Судове засідання по справі призначено на 30 квітня 2026 року.
27 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на виконання ухвали суду від 20 квітня 2026 року.
27 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
У судове засідання, призначене на 30 квітня 2026 року з`явилася позивачка. Інші учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 05 травня 2025 року. 
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
07 квітня 2026 року у м. Одесі, вул. Рішельєвська, 19 поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку УППР в Одеській області ДПП відповідно до ч.6 ст.122 КУпАП, ст. 265-2 КУпАП, та п.п.15.10 ПДР було здійснено огляд та затримання транспортного засобу Nissan X-Trail, д/н НОМЕР_1 .
Вказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.04.2026 серії ЕНА №6988423 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 КУпАП. В вину ОСОБА_1 відповідно до змісту постанови ставиться те, що 07 квітня 2026 року у м. Одесі, вул. Рішельєвська, 19 остання здійснила стоянку на місці, де дозволяється зупинка та стоянка т/з, якими керують особи з інвалідністю без відповідних наліпок на лобовому склі, чим створила суттєву перешкоду іншим учасникам дорожього руху та порушила п.8.4. ПДР.
Не погоджуючись зі змістом оскаржуваної постанови, позивачка зазначає про те, що на момент події вона діяла в інтересах свого чоловіка – ОСОБА_2 (особи з інвалідністю групи 1Б). Вказує, що у день події її чоловік перебував на лікуванні в медичному закладі, і вона прямувала до нього з метою надання допомоги та догляду, а тому, її дії були безпосередньо пов`язані із забезпеченням потреб особи з інвалідністю. Зазначає, що відсутність розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» на транспортному засобі є формальністю та не свідчить про відсутність у неї права діяти в інтересах особи з інвалідністю.
На підтвердження вказаної обставини позивачка надала суду копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , відповідно до якого 09 січня 2019 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю групи 1-Б, що підтверджується посвідченням УБД серії НОМЕР_4 .
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху на всій території України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно з пунктом 8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема підпунктом "ґ" даного пункту передбачено інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Згідно із розділом 33 "Дорожні знаки" у главі 5 «Інформаційно-вказівні знаки» Правил дорожнього руху України визначено, що на знаках 5.42.1 і 5.42.2 може бути нанесене зменшене зображення табличок до дорожніх знаків 7.5.9, 7.6.1-7.6.7, 7.14, 7.17, 7.23, 7.28.1-7.28.4, що характеризують умови та спеціалізацію стоянки. При цьому літера "Р" може зміститися ліворуч.
Відповідно до пункту 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 03.12.2009 №1342, на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.
У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.
За зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю" відповідальність передбачена частиною шостою статті 122 КУпАП.
На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, надано фотознімки з місця події, на якому зображено стоянку т/з Nissan X-Trail, д/н НОМЕР_1 під знаком 5.42.1 «Місце для стоянки» із зазначенням умов та спеціалізації стоянки шляхом нанесення на знаку зменшеного зображення таблички 7.17 «Особа з інвалідністю».
Розділ 30 ПДР встановлює, номерні, розпізнавальні знаки, написи і позначення.
Згідно п.п. ґ п. 30.33 ПДР, на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки (додаток 4): “Водій з інвалідністю” - квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.
Тобто, для наявності права на паркування під знаком 5.42.1 «Місце для стоянки» із зазначенням умов та спеціалізації стоянки шляхом нанесення на знаку зменшеного зображення таблички 7.17 «Особа з інвалідністю» на транспортному засобі, який здійснює паркування повинен бути встановлена табличка, визначена підпунктом ґ п. 30.33 ПДР «Водій з інвалідністю».
Проте, зі змісту наданих відповідачем фотографій з місця події вбачається, що на транспортному засобі відсутня встановлена табличка визначена підпунктом ґ п. 30.33 ПДР «Водій з інвалідністю».
Відсутність на транспортному засобі встановленої таблички також підтверджується відеозаписам, що були надані відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів.
У судовому засіданні, призначеному на 30 квітня 2026 року на питання про те, який медичний заклад знаходиться на вулиці Рішельєвській у місті Одесі, позивачка пояснила, медичний заклад там відсутній, пояснила, що дитина навчається в ЗДО №75. Ранком вони їздили на щеплення, після чого вона привезла дитину в садочок, залишила машину на місці для паркування та пішла до роботи та вирішити всі свої справи, після чого, в обід потрібно було поїхати до чоловіка та поставити йому ліки. Більше того, у самому судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що здійснила стоянку під знаком 5.42.1 «Місце для стоянки» із зазначенням умов та спеціалізації стоянки шляхом нанесення на знаку зменшеного зображення таблички 7.17 «Особа з інвалідністю».
Положенням про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, що затверджене рішенням Одеської міської ради від 20.09.2011 №1251-VI передбачено, що право безоплатного паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів мають, зокрема, користувачі транспортних засобів загального призначення, якими керують інваліди війни, інваліди з дитинства, інваліди з ураженням опорно-рухового апарату, учасники бойових дій, постраждалі І-ІІ категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, або транспортних засобів спеціального призначення, що їх перевозять, за умови розміщення на лобовому склі транспортного засобу відповідного розпізнавального знака.
Тобто, для учасників бойових дій передбачено пільги щодо паркування транспортних засобів на території міста Одеси.
Вказане положення надає право виключно на безоплатне паркування на території міста Одеси у разі виконання встановлених положенням вимог, проте, не встановлює будь-яких пільг щодо паркування в місцях, щодо яких встановлений спеціальний режим (паркування в місцях, відведених для осіб з інвалідністю), а тому, підтвердження права на паркування в таких місцях підлягають доведенню в порядку, встановленому ПДР (шляхом розміщення на транспортному засобі таблички, що визначена підпунктом ґ п. 30.33 ПДР «Водій з інвалідністю»).
Тому, враховуючи те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, був зафіксований у встановленому законом порядку спеціальним засобом, що відповідає державним стандартам, беручи до уваги те, що позивачкою не заперечується факт вчиненого нею адміністративного правопорушення, а будь-які інші докази, які б свідчили про протиправність дій відповідача під час розгляду справи надані не були, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 05 травня 2026 року.

Суддя          Косіцина В.В.