Справа № 420/34958/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951060856652 від 29.09.2025, яким ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії та припинено виплату пенсії за інвалідністю;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 29.09.2025.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за інвалідністю до 29.09.2025.
Представник позивача вказує, що відповідно до розпорядження №951060856652 від 29.09.2025 позивачу здійснено перерахунок пенсії та припинено виплату пенсію за інвалідністю, в зв`язку з тим, що Рішенням ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ МЕДИКО-СОЦІАЛЬНИХ ПРОБЛЕМ ІНВАЛІДНОСТІ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ» від 25.07.2025 №ЦО-4555/1 позивачу змінено групи інвалідності з ІІ на ІІІ на період з 18.02.2019 до 18.02.2022 року та після 18.02.2022 – скасовано інвалідність.
За твердженням представника позивача, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) та згідно довідки МСЕК серії 10 ААВ №792160 від 30.03.2016 ОСОБА_1 вперше було встановлено інвалідність строком до 29.03.2017, надалі інвалідність позивачу продовжували згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №297281 від 27.02.2017, та вже 18.02.2019 згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №234519 ОСОБА_3 підтверджена повторно ІІ група інвалідності безстроково.
Представник позивача звертає увагу суду, що пенсію позивачу скасовано на підставі розпорядження №951060856652 від 29.09.2025, яке прийнято на підставі незаконного Рішенням ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ МЕДИКО-СОЦІАЛЬНИХ ПРОБЛЕМ ІНВАЛІДНОСТІ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ» від 25.07.2025 №ЦО-4555/1 про скасування рішення МСЕК, яким йому встановлено інвалідність, тобто безпідставно.
На переконання представника позивача, розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951060856652 від 29.09.2025, яким позивачу припинено виплату пенсії - протиправним та незаконним, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з цим позовом.
Стислий виклад заперечень відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відзив, в якому вказало, шо Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято Розпорядження №951060856652 від 29.09.2025, у зв`язку з тим, що згідно рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 25.07.2025 №ЦО-4555/1 ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності з 01.03.2022, виплату припинено, особовий рахунок закрито. 
У зв`язку з наведеним, представник відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 17.10.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.03.2016 серії 10 ААВ №792160, ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 01.04.2017.
Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.02.2017 серії 12 ААА №297281, ОСОБА_1 продовжено 2 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 01.03.2019.
Судом встановлено, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.02.2019 серії 12 ААВ №234519, ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безстроково.
У зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності на підставі наведених вище документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено позивачу пенсію за інвалідністю.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 25.07.2025 №ЦО-4555/1 встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням терміном на 3 роки з 18.02.2019 до 18.02.2022.
На підставі рішення від 25.07.2025 №ЦО-4555/1, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято розпорядження від 29.09.2025 №951060856652, яким виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.03.2022, особовий рахунок закрито.
З бази даних спеціалізованого суду КП «ДСС» та Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №420/34953/25 визнано протиправним та скасовано рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної комісії, прийняте ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №ЦО-4555/1 від 25.07.2025, яким ОСОБА_1 скасоване рішення Одеської обласної МСЕК №1 від 18.02.2019 року про встановлення інвалідності ІІ групи (загальне захворювання).
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №420/34953/25 набрало законної сили 04.05.2026.
Вважаючи протиправним розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.09.2025 №951060856652, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №875-ХІІ, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону №875/ХІІ, інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 7 Закону №875-ХІІ встановлено, що законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV, визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із пунктом першим частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону №1058-IV, група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.
Згідно частини першої статті 33 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Згідно частини першої статті 34 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Приписами частини першої статті 49 Закону №1058-ІV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;
3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;
3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;
5) в інших випадках, передбачених законом.
У відповідності до частини другої статті 49 Закону №1058-ІV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону №1058-ІV, у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Судом встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області отримував пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання.
На підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 25.07.2025 №ЦО-4555/1, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято розпорядження від 29.09.2025 №951060856652, яким виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.03.2022, особовий рахунок закрито.
Так, судом встановлено, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 25.07.2025 №ЦО-4555/1, на підставі якого відповідачем було прийнято оскаржуване розпорядження про припинення виплати пенсії позивачу, визнано протиправним та скасовано рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №420/34953/25, яке набрало законної сили 04.05.2026.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються повторно при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, факт протиправності та незаконності рішення від 25.07.2025 №ЦО-4555/1 є преюдиційним для цієї справи та не підлягає повторному дослідженню судом.
Суд звертає увагу, що оскаржуване розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.09.2025 №951060856652 не ґрунтувалося на будь-яких інших самостійних підставах для припинення виплати пенсії позивачу, передбачених законодавством. Єдиною правовою підставою для його прийняття стало рішення від 25.07.2025 №ЦО-4555/1, яким було переглянуто раніше встановлену позивачу інвалідність та фактично скасовано її після 18.02.2022.
Оскільки зазначене рішення в подальшому визнано судом протиправним та скасовано, воно не може породжувати жодних правових наслідків з моменту його прийняття та бути належною правовою підставою для припинення виплати пенсії позивачу. Втрата чинності актом, який слугував єдиною підставою для прийняття похідного рішення суб`єкта владних повноважень, свідчить про відсутність у такого похідного рішення належного правового підґрунтя.
За таких обставин, суд доходить висновку, що розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.09.2025 №951060856652 прийняте без належних правових підстав, не відповідає вимогам частини другої статті 19 Конституції України щодо обов`язку суб`єктів владних повноважень діяти виключно на підставі та в спосіб, визначені законом, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зауважує, що формулювання позовних вимог в частині зобов`язати виплачувати пенсію не підлягає задоволенню, оскільки має на меті вчинення дій на майбутнє, а суд вирішує спір щодо правовідносин, які вже виникли. Суд захищає порушене право, а не те, яке можливо може бути порушене у майбутньому.
Враховуючи скасування оскаржуваного розпорядження та те, що право позивача на отримання пенсії по інвалідності порушено саме внаслідок його прийняття, належним та ефективним способом захисту порушеного права є покладення на відповідача обов`язку поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 29.09.2025.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають.
Інші доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.09.2025 №951060856652.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 29.09.2025.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО