ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3408/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
судді Стецика Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1) про визнання протиправними дій щодо призначення пенсії по віку із застосуванням середньої заробітної плати за 2018-2020 роки; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2023-2025 роки) з 02.03.2026.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 02.03.2026 він звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із письмовою заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досягнувши необхідного 60-ти річного пенсійного віку та надавши необхідний перелік документів для призначення пенсії.
Однак, для розрахунку його пенсії було взято показник середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки, як для перерахунку пенсії, а не відповідно до норм частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, визначеної для призначення нової пенсії: за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2023-2025 роки).
Позивач не погоджується з такими діями органу Пенсійного фонду, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному його заробітній платі та страхового стажу.
Вказує, що перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону №1058-ІV є первинним призначенням такого виду пенсії в солідарній системі страхування. Тому при фактичному первинному призначенні пенсії за віком для обрахунку розміру пенсії має застосовуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-ІV (у його випадку - за 2023-2025 роки).
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що з 05.05.2021 позивачу призначено пенсію відповідно підпункту 2-1 пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV, як особі, яка на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» має вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.
02.03.2026 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2023 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
На підставі поданої заяви, спеціалістами ГУ ПФУ в Черкаській області Позивачу, призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV. При обчисленні розміру пенсії за віком ГУ ПФУ в Черкаській області застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2018-2020 роки, оскільки цей показник вже раніше застосовувався при призначені та перерахунку пенсії позивача.
Відповідач-1 стверджує, що відсутні підстави для переведення позивача з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України №1788-ХІІ на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та застосування показника середньої заробітної плати за 2023-2025 роки в межах одного і того ж закону.
Окрім того звертає увагу суду, що ГУ ПФУ у Волинській області не є суб`єктом спірних правовідносин. Заяву позивача про перерахунок пенсії розглядало ГУ ПФУ в Черкаській області за принципом екстериторіальності. Оскільки рішення приймав інший орган, саме він має бути належним відповідачем у справі.
Ухвалою суду від 08.04.2026 до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області (далі також – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач-2).
20.04.2026 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Черкаській області, у якому представник даного відповідача зазначив, що законодавство не містить поняття «перепризначення» чи «повторного призначення» пенсії. Первинне призначення пенсії позивачу відбулося 05.05.2021 (пенсія за вислугу років), а подальша зміна виду пенсії на пенсію за віком (02.03.2026) є лише переведенням з одного виду на інший. Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, при переведенні з одного виду пенсії на інший має застосовуватися той показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього призначення пенсії.
Оскільки переведення на пенсію за віком не є первинним призначенням, відповідач вважає, що підстави для застосування середньої зарплати за нові роки (2023–2025) відсутні.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивачу ОСОБА_1 з 05.05.2021 призначено пенсію відповідно підпункту 2-1 пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV, як особі, яка на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» має вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.
02.03.2026 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просив перевести його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком (а.с.10).
На підставі рішення ГУ ПФУ в Черкаській області №032150002991 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.11).
При цьому пенсія позивачу обчислена з урахуванням середнього заробітку по Україні за 2018-2020 роки, що підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії (а.с.12-13) та не заперечується сторонами даного спору.
Не погоджуючись з діями органів Пенсійного фонду України про застосуванні при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною другої вказаної статті Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За змістом частини другої статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, тобто мова йде про пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника. У такому разі показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії є незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №577/2457/17, від 10.04.2019 у справі №211/1898/17, від 31.07.2019 у справі №720/208/17, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17.
Спірні правовідносини виникли з приводу дій ГУ ПФУ в Черкаській області щодо обчислення розміру пенсії позивача за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки. 
При цьому за позицією органу Пенсійного фонду України застосовувати середню заробітну плату за 2023-2025 роки немає підстав, оскільки має місце саме переведення позивача з пенсії одного виду на інший, а не призначення пенсії.
Однак суд зауважує, що вперше ОСОБА_1 пенсію було призначено за вислугу років згідно з положеннями Закону №1788-XII з 05.05.2021.
Статтею 51 Закону №1788-XII визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Варто зазначити, що Закон №1058-ІV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Отже, призначена позивачу пенсія відповідно до зазначеного закону є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.
Набувши право на пенсію за віком на загальних підставах та у зв`язку із досягненням пенсійного віку (на день звернення було 60 років), ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком та пенсія відповідно до Закону №1058-ІV призначена йому вперше з 02.03.2026.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17 сформулювала висновок, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Отже, при обчисленні розміру пенсійної виплати орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком.
Зазначений висновок суду знайшов послідовне відображення у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 18.08.2020 у справі №263/6611/17, від 19.01.2022 у справі №528/639/17, від 28.09.2022 у справі №184/886/17, від 29.03.2023 у справі №240/4170/19, від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та ін.
Таким чином, при зверненні із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, позивач набув право на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV.
Тому при обчисленні розміру пенсійної виплати ГУ ПФУ в Черкаській області (як орган, який розглянув заяву позивача та прийняв рішення про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV) мав застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2023-2025 роки, як того вимагає частина друга статті 40 Закону №1058-ІV.
Відтак, висловлені у відзивах доводи відповідачів про відсутність підстав для перерахунку позивачу призначеної за віком пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, на переконання суду, є хибними.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачі не довели належними та допустимими доказами правомірність своїх дій щодо застосування при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до вимог Закону №1058-ІV показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки.
Як випливає з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин заява ОСОБА_1 про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області, яким за результатом її розгляду прийнято рішення №032150002991 про перерахунок пенсії.
Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Відтак, належним відповідачем у частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії щодо переведення позивача на пенсію по віку із застосуванням середньої заробітної плати за 2018-2020 роки є саме ГУ ПФУ в Черкаській області, структурний підрозділ якого розглянув заяву ОСОБА_1 та прийняв рішення про переведення позивача на пенсію по віку. 
Натомість, ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини щодо визнання його дій/бездіяльності протиправними та, як наслідок, покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.
Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Черкаській області щодо переведення позивача на пенсію по віку із застосуванням середньої заробітної плати за 2018-2020 роки та зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області (як територіального органу, який приймав рішення за заявою позивача) здійснити з 02.03.2026 перерахунок позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023-2025 роки.
Враховуючи те, що рішення за результатами розгляду заяви позивача приймало саме ГУ ПФУ в Черкаській області, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Черкаській області судовий збір в розмірі 1331,20 грн, сплачений позивачем згідно з квитанцією від 15.03.2026 (а.с.3).
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково. 
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати за 2018-2020 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 02.03.2026 перерахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2023-2025 роки).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано судом 07 травня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6; код ЄДРПОУ 13358826). 
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Смілянська, будинок 23; код ЄДРПОУ 21366538).

Суддя Н. В. Стецик