ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/17043/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 на підставі рапорту від 28.10.2025,
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за наслідком подання рапорту від 28.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.10.2025 звернувся до відповідача з письмовим рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Позивач є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю – ОСОБА_2 , якій встановлено II групу інвалідності, та яка згідно з висновками ЛКК за формою 080/2о та висновку ЛКК №2 потребує постійного стороннього догляду. Таким чином, позивач має необхідність у здійсненні догляду, останній має потребу, бажання і законне право звільнитися з військової служби (на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"). Однак, відповідач протиправно відмовив у звільненні.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.01.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 в якому представник відповідача прохає відмовити у задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вказує, що у матері позивача є інші члени сім`ї першого ступеня споріднення – її рідний батько – ОСОБА_3 , рідний син – ОСОБА_4 та рідна донька ОСОБА_5 які можуть та зобов`язані здійснювати за нею постійний догляд. Таким чином, позивачем не доведено встановлення необхідності постійного нагляду, за особою з інвалідністю, матір`ю Позивача – ОСОБА_2 .
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що додатково підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 .
28.10.2025 солдат ОСОБА_1 подав відповідачу рапорт вх. №28030 від 06.11.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 
До рапорту позивача додані копії документів, якими останній обґрунтовує порушені у рапорті питання.
За результатами розгляду рапорту Військова частина НОМЕР_1 листом від 13.11.2025 №8206 повідомила ОСОБА_1 , що відсутні умови для звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини, оскільки наявні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення особи, яка безпосередньо потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні його з військової служби, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
В свою чергу, частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, за наявності яких військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби.
Зокрема, пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Отже, для звільнення з військової служби за наведеною обставиною, військовослужбовець має документально підтвердити сукупну наявність наступних обставин:
- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;
- необхідність здійснювати постійний догляд за такою особою;
- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду.
Позивач обґрунтовує наявність підстав для звільнення з військової служби необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, а також вказує на відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть надати такий догляд.
Як слідує зі змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №538938 ОСОБА_6 встановлено II групу інвалідності на строк до 01.09.2026, дата чергового переогляду 12.08.2026.
Згідно з висновком ЛКК №2 від 05.09.2025 члени ЛКК дійшли висновку, що ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання) №2 від 29.09.2025, у графі родинний зв`язок між військовослужбовцем, який здійснює/здійснюватиме постійний догляд, та особою, за якою здійснюється/здійснюватиметься постійний догляд:
Перша ступінь споріднення:
- батько ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонер);
- мати ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 29.01.2008);
- син ОСОБА_1 ;
- донька ОСОБА_5 (проживає на території російської федерації, паспорт рф серії НОМЕР_4 );
- син ОСОБА_4 (проживає на території російської федерації, паспорт рф серії НОМЕР_5 );
Друга ступінь споріднення:
- рідний брат ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 29.07.1986)
- рідна сестра ОСОБА_9 (особа з інвалідністю ІІ групи, довідка МСЕК серії 12 ААГ №538823, інвалідність встановлена безстроково)/
Додатково встановлено: колишній чоловік ОСОБА_10 (розлучені, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 21.08.2007).
Відтак, суд вважає, що позивачем надано докази на підтвердження зазначених у рапорті обставин, зокрема, стосовно того, що він є особою, яка може здійснювати догляд за його матір`ю та стосовно того, що батько його матері - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, тобто непрацездатною особою; сестра його матері - ОСОБА_11 є особою з інвалідністю другої групи; донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 проживають на території російської федерації, а тому дані особи не мають можливості здійснювати відповідний та належний догляд.
Відомостей щодо інших осіб, які мають можливість доглядати за матір`ю позивача матеріали справи не містять. Відповідачем наявності таких обставин суду не повідомлено. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за ОСОБА_6 , як особою з II групою інвалідності та потребує такого догляду є ОСОБА_1 .
Верховний Суд в постанові від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24 виснував: "Таким чином відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж “юридичної наявності” інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2122-IX.
В контексті Закону № 2232-XII поняття "відсутність" охоплює не лише фізичну відсутність особи, а й її нездатність виконувати обов`язки з догляду через об`єктивні обставини (перебування в полоні, відбування покарання, здійснення військової служби тощо). 
На переконання суду, позивач надав відповідачу достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю з інвалідністю IІ групи та відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його матері, які б могли здійснювати такий догляд.
З огляду на викладене, суд вважає, що відмова відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не відповідає критерію правомірності, передбаченому статтею 2 КАС України.
Ураховуючи наведене та установивши достатність підстав, які підтверджуються відповідними доказами у справі, щодо звільнення позивача відповідно до підпункту "г" пункту 4 частини другої статті 26 Закону № 2232-XII, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незвільненні з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до поданого ним рапорту та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби на підставі поданого ним рапорту.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Водночас, за приписами частини 8 цієї статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до зазначеної норми суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення всіх судових витрат на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 6-10, 77, 139, 229, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незвільненні з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до поданого ним рапорту.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби на підставі поданого ним рапорту.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	 	С.О. Удовіченко