Справа № 200/14642/18
Провадження № 2/932/6817/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року       м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді - Куцевола В.В.
при секретарі - Травкіній В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа – Дніпровська міська рада про визнання частково недійсною приватизації квартири, визнання частково недійсним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права спільної сумісної власності на квартиру, - 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року до суду надійшла позовна заява  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій позивачі, з урахуванням заяви про зміну предметі позову від 20.11.2023 року, просили суд:
-визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;
-визнати недійсним договір дарування від 18.11.2004 року № 3-4994 укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ;
-визнати право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя;
-визнати право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка – ОСОБА_6 ;
-витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачі посилались на те, що 17.12.1997 року виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів видано ордер на житлове приміщення у будинку житлово-будівельного кооперативу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 приватизував вказану квартиру та отримав право приватної власності. ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 06.10.1967 року до смерті останнього. Нещодавно стало відомо, що набута за час шлюбу квартира була відчужена ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на підставі договору дарування. На даний час квартира перебуває у власності ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 вважає протиправним відчуження спільної сумісної власності подружжя одноособово її чоловіком, без згоди ОСОБА_1 , тому договір дарування є недійсним. 
Оскільки дружина спадкодавця – ОСОБА_6 проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, вона вважається такою, що прийняла спадщину.
Оскільки квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза волею за недійсним договором дарування, спірна квартира має бути повернута законному власнику.
Представником ОСОБА_5 подано відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_5 придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2023 року. Позивачами обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки ОСОБА_5 є добросовісним набувачем. Також зазначає, що позивачами подано позов з пропуском строку позовної давності.
Позивачами подано відповідь на відзив, в якій зазначають правові позиції Верховного Суду та просять позов задовольнити. 
Іншими відповідачами відзиву не подано.
Третьою особою письмових пояснень не надано.
Ухвалою від 19.02.2021 року справу прийнято до провадження суддею Куцеволом В.В. та залишено позов без руху.
Ухвалою суду від 11.11.2022 року справу призначено до розгляду суддею Куцеволом В.В. та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 12.12.2023 року залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як співвідповідачів, а Дніпровську міську раду як третя особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Протокольною ухвалою від 06.04.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.
У судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, представник позивачів подав заяву про розгляд справи без участі позивачів.
Представник відповідача – ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без участі.
Інші у часники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, судом встановлено, що 17.12.1997 року ОСОБА_6 було видано ордер № 23 серії 4 на вселення разом з членами родини: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2 .
21.10.1999 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , на підставі довідки ЖБК №-206 від 17.09.2003 року, № 206/18 рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради. 
Згідно копії договору дарування від 18.11.2004 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С., ОСОБА_6 подарував ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 . 
Згідно копії заяви посвідченої державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. 18.11.2004 року, ОСОБА_1  надала згоду на дарування чоловіком – ОСОБА_6 набутої у шлюбі квартири  АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
23.12.2008 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_6 на підставі заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 
01.02.2023 року право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2023 року, про що внесено запис про речове право 49112017. 
За вимогами статті 22 КпШС України (чинного на час набуття права власності на спірне нерухоме майно – 21.10.1999 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно ч. 1 ст. 60 СК України (у редакції чинній станом на 18.11.2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення 
домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 
Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України (у редакції чинній станом на 18.11.2004 року) дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч. 1 ст. 65 СК України (у редакції чинній станом на 18.11.2004 року) дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. 
Частиною 2 ст. 369 ЦК України (у редакції чинній станом на 18.11.2004 року) визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 
Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України (у редакції чинній станом на 18.11.2004 року) для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального 
посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 
Як встановлено судом, 18.11.2004 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний договір дарування було укладено за згоди ОСОБА_1 , що підтверджується заявою посвідченою державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. (Т. 2 а.с. 2).
Отже, посилання позивча - ОСОБА_1 на те, що спірна квартира була подарована без її згоди є безпідставними, а підстави для визнання договору дарування недійсним відсутні. 
Інші вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання недійсним договору дарування від 18.11.2004 року № 3-4994, а спірна квартира вибула з власності подружжя в порядку передбаченому законодавством. 
Окрім цього суд зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено порушення їхніх прав оскаржуваним договором дарування та подальшим відчуженням спірної квартири, що є окремою підставою для задоволення позову в частині заявлених ними позовних вимог. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивачів.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа – Дніпровська міська рада про визнання частково недійсною приватизації квартири, визнання частково недійсним розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права спільної сумісної власності на квартиру - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя В.В. Куцевол