Справа № 175/207/26
Провадження № 1-кп/175/11/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2026 року      селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 , 
потерпілої – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025052390001264 від 02.10.2025 за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого фізичною особою підприємцем, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , вперше притягається до кримінальної відповідальності,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ
02.10.2025 о 13:50 годині водій ОСОБА_5 , керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 технічно справним автомобілем марки автомобілем «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався на ньому по проїжджій частині вул. Аероклубна зі сторони вул. Ювілейна на території м. Краматорськ Донецької області. Проїжджаючи ділянку дороги на нерегульованому перехресті проїжджих частин вул. Аероклубна та вул. Олекси Тихого, водій ОСОБА_5 зупинився перед перехрестям. Далі, діючи в порушенні вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.п. 10.1; 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: 
п. 10.1 – «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; 
п. 16.11 – «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»,
діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, поновив рух вперед, виїхав на перехрестя, де передньою лівою бічною частиною свого автомобіля скоїв зіткнення з передньою правою частиною автопоїзда у складі сідлового тягача марки «MAN 19.463», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «TRAILOR S 32E», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався головною дорогою по проїжджій частині вул. Олекси Тихого, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, отримала наступні тілесні ушкодження: травми у вигляді черепно-мозкової травми (струс головного мозку, забої м`яких тканин голови) та травми шийного відділу хребта у вигляді закритого неускладненого перелому передньої дужки 2-го шийного хребця, забою м`яких тканин шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. 
Порушення водієм автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. 
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН
Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор, потерпіла та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Заподіяну потерпілій шкоду відшкодував. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона їхала разом з чоловіком ОСОБА_5 , не пам`ятає як сталася дорожньо-транспортна пригода, тільки пам`ятає, що після цього її забирає екіпаж швидкої допомоги. Обвинувачений дійсно оплатив їй лікування, вибачився, вони проживають однією родиною, є малолітній син, вона не працює, обвинувачений працює в таксі, є зареєстрованим фізичною особою підприємцем, це є єдиним доходом всієї родини, вони є внутрішньо переміщеними особами з м. Маріуполь. Претензій до обвинуваченого не має, просить покарати несуворо та не позбавляти права керування транспортним засобом.
ОБСТАВИНИ, ЯКІ ПОМ`ЯКШУЮТЬ АБО ОБТЯЖУЮТЬ ПОКАРАННЯ
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активна співпраця з органами досудового розслідування.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 має місце проживання, працює, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Органом з питань пробації складено досудову доповідь щодо обвинуваченого, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, відшкодування обвинуваченим завданої шкоди вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений працює як фізична особа підприємець, здійснює вид економічної діяльності такий як надання послуг таксі, і це єдине джерело доходу для всієї його родини, він разом з сім`єю є внутрішньо переміщеними особами з м. Маріуполь, а також зважаючи на думку потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягає, вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.
МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ, ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМ КЕРУВАВСЯ СУД
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили – не обирати.
Речові докази: автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номер НОМЕР_5 , що переданий на зберігання ОСОБА_5 згідно з заявою, – повернути ОСОБА_5 ; автомобіль марки «MAN 19.463», реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом «TRAILOR S 32E», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що переданий на зберігання ОСОБА_8 згідно з заявою, – повернути законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 8022 (вісім тисяч двадцять дві) гривні 60 копійок.
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні №12025052390001264 від 02.10.2025, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя                         ОСОБА_1