Справа № 686/31466/25 
Провадження № 686/228/26  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 травня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016240010005133 від 12.08.2016 року, щодо 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, працюючого бригадиром в будівельному секторі ТОВ «Матріж Інсуперавел Конштрусоєш», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, 

встановив:

ОСОБА_5 , 12.08.2016 року близько 02 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні бару «Арсенал», розташованого по вул. Проскурівській, 81, у м. Хмельницький, в ході суперечки із ОСОБА_6 на ґрунті особистих, раптово виниклих неприязних відносин, не маючи на меті вирішити конфлікт мирним шляхом, діючи необережно, тобто не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків, а саме смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, не розглядаючи можливості настання смерті потерпілого, як один із можливих наслідків своєї поведінки у вигляді кримінально протиправної недбалості, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя потерпілого  ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_6 не втримавшись на ногах від вказаного удару, втративши рівновагу впав з висоти власного зросту, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови об поверхню підлоги бару «Арсенал».
Внаслідок удару потиличною ділянкою голови об поверхню підлогового покриття, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів верхніх повік правого та лівого очей; перелому кісток черепа з подальшою консолідацією; ділянок забою головного мозку з подальшим утворенням кістко-подібних утворень; субдуральною гематомою, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 , який не приходячи до свідомості після отримання зазначених вище тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 00 год. 15 хв. помер за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_3 .
За вбивство, вчинене через необережність, ОСОБА_5  підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5  свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 12.08.2016 близько 02 год. він зайшов в приміщення бару «Арсенал» по вул. Проскурівській, 81 м. Хмельницький. Поблизу барної стійки потерпілий ОСОБА_6 зробив йому зауваження, після чого між ними виникла словесна суперечка. Під час конфлікту, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_6 , від чого останній втратив рівновагу та впав вдарившись тім`яною частиною голови об підлогу. Після цього, він залишив приміщення вказаного бару, не розуміючи які наслідки були спричиненні його діями. На момент цих подій йому було 19 років. Наступного дня його викликали до поліції, де проводили з ним слідчі дії. Через деякий час він поїхав до Республіки Португалія, де працював, створив сім`ю та фактично мешкав до свого затримання. Наразі жалкує про вчинене, усвідомлює які трагічні наслідки були спричинені його діями, засуджує свою поведінку та готовий нести відповідальність за вчинене.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення. 
Таким чином дії  ОСОБА_5  слід кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне. 
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що  ОСОБА_5  повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, що пом`якшує йому покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.
Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_5  на момент вчинення кримінального правопорушення був особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, має міцні соціальні зв`язки, добровільно здійснював перерахунок коштів на потреби ЗСУ, при цьому раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. 
Відповідно до висновку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе. 
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, позицію прокурора та потерпілого, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України строком на 4 (чотири) роки. 
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, оскільки ОСОБА_5 перебував у розшуку та строк давності зупинявся.
Згідно ч.1 ст.368 КПК України,  ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити зокрема питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 був фактично затриманий 01.05.2025 року та до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова Великої Палати від 29.08.2018 року, справа № 663/537/17, провадження №13-31кс18) якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. 
Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 перебуває під вартою з 01.05.2025 року (фактичної дати затримання), а саме 1 рік 14 днів.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 ухвалено призначити покарання у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки, то відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) йому слід зарахувати в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 01.05.2025 року до дня проголошення вироку включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.
Таким чином, з урахуванням зарахованого судом строку попереднього ув`язнення, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд 

ухвалив:

ОСОБА_5  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_5  рахувати з дня проголошення вироку.
На підставі та в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) зарахувати  ОСОБА_5  в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 01.05.2025 року до дня проголошення вироку включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.
ОСОБА_5  звільнити з-під варти у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.
Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою – скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: