ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 червня 2026 року	Справа №160/35592/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, – 

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , який було накладено в межах виконавчих проваджень №33549782, №37917517, №44034715, №47084426;
- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт:
1) Номер запису про обтяження 1052564 (спеціальний розділ); державна реєстрація 24.05.2013; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013, видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О.; постанова, про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013; видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О. Вид обтяження: арешт на все нерухоме майно.
2) Номер запису про обтяження 6431241 (спеціальний розділ); державна реєстрація 23.07.2014; підстава – постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№44034715, виданий 18.07.2014, видавник: Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сурич О.Л. Вид обтяження: арешт на все майно.
3) Номер запису про обтяження 9316532 (спеціальний розділ); державна реєстрація 07.04.2015; підстава – постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№47084426, виданий 02.04.2015, видавник: Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Ванжа О.В.; Вид обтяження: арешт на все майно.
4) Реєстраційний номер обтяження 12774873; Дата реєстрації 24.07.2012; Підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33549782, 19.07.2012, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ; Об`єкт обтяження – невизначене майно, усе нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державними виконавцями під час закінчення виконавчих проваджень щодо позивача протиправно не було знято арешти з належних йому об`єктів нерухомого майна. Порядок досудового врегулювання спору належних результатів не дав, тому, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що державними виконавцями відділу, що здійснювали виконання спірних виконавчих проваджень, згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції на день винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень) виконавчі провадження завершені, що у свою чергу не передбачало скасування заходів, вжитих в межах виконавчих проваджень. Станом на день подання до суду відзиву на позовну заяву, на виконанні у відділі виконавчих проваджень відносно позивача не перебуває.
Разом із тим, суд не бере до уваги правову позицію, викладену представником відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, при розгляді даної справи, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
До відзиву додаються:
1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 
Відповідно до ч. ч. 7-9 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який не є суб`єктом владних повноважень та подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
Як встановлено судом із матеріалів справи, сторони мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд», відзив на позовну заяву подано представником відповідача через систему «Електронний суд».
Разом із тим, представником відповідача не додано докази направлення позивачу (його представнику) копії відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами через систему «Електронний суд».
Відтак, суд дійшов висновку, шо у зв`язку із порушенням порядку подання до суду відзиву на позовну заяву, останній не може бути врахований при розгляді даної справи по суті.
З огляду на викладене, суд здійснює розгляд даної справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою розпорядження належного на праві власності нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних та реєстраційних дій, у зв`язку із наявністю обтяжень, які мають своє відображення в тому числі, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ДРРП).
За інформаційною довідкою із ДРРП, за позивачем рахуються наступні обтяження:
Номер запису про обтяження 1052564 (спеціальний розділ); державна реєстрація 24.05.2013; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013, видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О.; постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013; видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О.
Вид обтяження: арешт на все нерухоме майно.
Номер запису про обтяження 6431241 (спеціальний розділ); державна реєстрація 23.07.2014; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №44034715, виданий 18.07.2014, видавник: старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сурич О.Л.
Вид обтяження: арешт на все майно.
Номер запису про обтяження 9316532 (спеціальний розділ); державна реєстрація 07.04.2015; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №47084426, виданий 02.04.2015, видавник: старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Ванжа О.В.
Вид обтяження: арешт на все майно.
Із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також накладено обтяження, а саме: реєстраційний номер обтяження 12774873; дата реєстрації 24.07.2012; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №33549782, 19.07.2012, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ; об`єкт обтяження – невизначене майно, усе нерухоме майно.
З метою врегулювання питання позивач неодноразово звертався до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
За адвокатським запитом до відповідача листом від 17.09.2025 №26764 відповідачем було повідомлено про наявність в базі автоматизованої системи виконавчих проваджень наступних виконавчих проваджень, які є завершені, а чинний на день завершення виконавчого провадження порядок не передбачав зняття заходів обмеження з боржника: ВП №33549782 – надати детальну інформацію неможливо у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби; ВП №37917517 – надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби; ВП №44034715 – надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби; ВП №47084426 – надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Станом на день звернення на виконанні у відділі виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 не перебуває.
З означеною позицією відповідача позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України від 21.04.1999 №606 «Про виконавче провадження» (чинного також на час накладення арешту), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 5 даного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
З огляду на пункт 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 (далі - Порядок №2274/5) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.
Згідно з пунктом 9.10 Порядку №2274/5 завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
Отже, знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.
Відповідно до частин 1, 2 статті 50 від 21.04.1999 №606 «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 39 Закону України №1404 від 02.06.2016 «Про виконавче провадження».
Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Отже, законодавчі норми, які діяли на момент закінчення виконавчого провадження та на момент прийняття рішення у даній справі, однаково регламентують дії відповідача у разі закінчення виконавчого провадження та питання знищення виконавчого провадження, а тому, суд доходить висновку, що перед знищенням виконавчого провадження відповідач повинен був зняти арешт з накладеного в межах такого виконавчого провадження.
Суд враховує, що накладення арешту на майно позивача, свідчить про вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому, у разі завершення виконавчих проваджень державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі, зняти арешт, накладений на майно боржника.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час прийняття рішення у справі), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що рішення про зняття арешту з майна боржника виноситься органом, яким накладено арешт.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Оскільки орган державної виконавчої служби при знищенні завершеного виконавчого провадження зобов`язаний був зняти арешт, накладений в межах такого виконавчого провадження, в даному випадку наявна протиправна бездіяльність відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем була допущена протиправна бездіяльність щодо невжиття заходів із зняття арешту з належного позивачу на праві власності майна.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зняти арешт з майна позивача. 
Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 3875,84 грн.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 3875,84 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , який було накладено в межах виконавчих проваджень №33549782, №37917517, №44034715, №47084426.
Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт:
Номер запису про обтяження 1052564 (спеціальний розділ); державна реєстрація 24.05.2013; підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013, видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О.; постанова, про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП37917517, виданий 14.05.2013; видавник: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області МУЮ України Селезньов М.О. Вид обтяження: арешт на все нерухоме майно.
Номер запису про обтяження 6431241 (спеціальний розділ); державна реєстрація 23.07.2014; підстава – постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№44034715, виданий 18.07.2014, видавник: Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сурич О.Л. Вид обтяження: арешт на все майно.
Номер запису про обтяження 9316532 (спеціальний розділ); державна реєстрація 07.04.2015; підстава – постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№47084426, виданий 02.04.2015, видавник: Старший державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Ванжа О.В.; Вид обтяження: арешт на все майно.
Реєстраційний номер обтяження 12774873; Дата реєстрації 24.07.2012; Підстава – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33549782, 19.07.2012, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ; Об`єкт обтяження – невизначене майно, усе нерухоме майно.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 43315529) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3875 (три тисячі вісімсот сімдесят п`ять) гривень 84 копійки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька