ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 р.	Справа № 440/2612/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 (суддя: С.С. Бойко, м. Полтава) по справі № 440/2612/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Державної казначейської служби України   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі по тексту – відповідач, ДКС України), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо відмови у перерахуванні коштів на користь ОСОБА_1 відповідно до ухвал Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 440/14216/24, від 23.09.2025 по справі №440/1262/25;
- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити перерахування коштів ОСОБА_1 в погашення першої черги заборгованості у розмірі 167258,26 гривень на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
- стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційні втрати на суму простроченого грошового зобов`язання в загальній сумі 3971,44 грн. за виконавчими листами Полтавського окружного адміністративного суду у справах №440/14216/24, №440/1262/25 за період з 19.04.2025 по 09.03.2026.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 по справі № 440/2612/26 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №440/15067/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Роз`яснено позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Позивач не погодилась з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 по справі № 440/2612/26 та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду для вирішення питання відкриття провадження.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначила, що суб`єкт владних повноважень - Державна казначейська служба України, на яку державою покладено обов`язок належного та своєчасного виконання судових рішень, не виконує належним чином свої обов`язки, які передбачені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є публічно правовим спором - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, та який виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Вказує, що, зволікаючи у виконанні дій з перерахування коштів стягувачу, відповідач вчинив бездіяльність та як суб`єкт владних повноважень, який зобов`язаний неухильно виконувати покладені на нього обов`язки у спосіб та на підставі, що визначені Законом, належних дій не вчинив, що є самостійним об`єктом судового захисту.
Також, зазначає, що в межах справ № 440/14216/24 та 440/1262/25 Державна казначейська служба України не є стороною по справі, тому скористатися таким механізмом судового контролю, як приписи статті 383 КАС України у межах конкретних правовідносин, позивач позбавлений можливості.
Вказує, що зобов`язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання судового рішення або визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, вчинені Державною казначейською службою України, можливо за умови, що Державна казначейська служба України має відповідний статус у вказаних правовідносинах, а саме була відповідачем у справі. У всіх інших випадках, коли рішенням суду було зобов`язано стягнути кошти з державних органів (зокрема, де відповідачами є органи Пенсійного фонду України), де Державна казначейська служба України не була відповідачем у справі, звернення до суду повинно відбуватися у позовному провадженні.
Щодо місця реєстрації позивача, зазначила, що, відповідно до частини шостої статті 171 КАС України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Вказала, що з 22.08.2024 позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 18.03.2026.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За приписами ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 440/14216/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 25.07.2024 з обмеженням максимального розміру; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 25.07.2024 без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, за вирахуванням фактично сплачених сум, а також виплачувати ОСОБА_1 пенсію в повному обсязі без обмеження її максимальним розміром на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
З огляду на часткове невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вказаного судового рішення, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі №440/14216/24, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025, змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 440/14216/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області 98234,32 грн., видано відповідний виконавчий лист.
Як стверджує позивач, заявою від 18.04.2025 ухвала суду від 31.03.2025, виконавчий лист у справі № 440/14216/24 та актуальні реквізити банківського рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» подані для виконання до Головного управління Казначейства у Полтавській області та з 18.04.2025 перебувають на обліку для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» у першу чергу.
Також, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 440/1262/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025, задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2025; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2025 без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням виплачених сум.
З огляду на часткове невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області вказаного судового рішення, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі №440/1262/25 змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 440/1262/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області 69023,94 грн., видано відповідний виконавчий лист.
Позивач стверджує, що заявою від 07.11.2025 ухвала суду від 23.09.2025, виконавчий лист у справі №440/1262/25 та актуальні реквізити банківського рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» подані для виконання до Головного управління Казначейства у Полтавській області та з 07.11.2025 перебувають на обліку для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» у першу чергу.
Посилаючись на довготривале нездійснення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області заходів щодо виплати сум коштів по виконавчим листам у справах № 440/14216/24, № 440/1262/25, позивач скерував звернення від 23 лютого 2026 року до Державної казначейської служби України щодо:
- надання інформації про перерахування коштів у сумі 98 234,32 грн. по справі № 440/14216/24 та у сумі 69 023,94 грн. по справі №440/1262/25 стягувачу - ОСОБА_1 , у тримісячний термін з 18.04.2025 та з 07.11.2025 відповідно;
- надання доказів нарахування та виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішеннями судів ОСОБА_1 у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми.
Листом від 26.02.2026 № 5-12-12/5015 Державна казначейська служба України підтвердила, що виконавчі листи перебувають на виконанні з 18.04.2025 та 07.11.2025 відповідно та повідомила про неможливість їх виконання. Щодо нарахування та виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів Державна казначейська служба повідомила, що така компенсація не нараховувалась та не виплачувалась.
Такі дії Державної казначейської служби України щодо відмови перерахувати позивачу суму коштів, визначену виконавчими листами у справах № 440/14216/24, № 440/1262/25 та відмови у нарахуванні та виплаті компенсації у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернулася з цим позовом до суду.
Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позов у цій справі фактично спрямований на зобов`язання відповідача виконати інші судові рішення - ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 440/14216/24, від 23.09.2025 по справі №440/1262/25 та фактично є однією із форм контролю за виконанням судових рішень.
Також, судом зазначено, що, враховуючи місце проживання/пебування/реєстрацію позивача та місцезнаходження відповідача, справа ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, не підсудна Полтавському окружному адміністративному суду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження (далі по тексту - Закон №1404-VIII), який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень, за якими боржником є держава, її державні органи, покладається на органи державної виконавчої служби.
Частиною другою статті 6 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
За приписами частини першої статті 3 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі по тексту - Закон № 4901-VI, у редакції Закону №1404-VIII), виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI, заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі по тексту - Порядок № 845).
Визначення «безспірного списання» міститься у пункті 2 Порядку № 845 та означає операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 47 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих, зокрема, органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Положеннями частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Системний аналіз положень статей 2, 4 та 19 КАС України свідчить, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
З матеріалів цієї справи слідує, що предметом спірних правовідносин є відмова ДКС України у перерахуванні коштів на користь ОСОБА_1 відповідно до ухвал Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 440/14216/24, від 23.09.2025 по справі №440/1262/25.
Так, нормами процесуального закону законодавець передбачив декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (стаття 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем, на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Отже, КАС України встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд першої інстанцій, розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 , дійшов до висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки позов у цій справі фактично спрямований на зобов`язання відповідача виконати інші судові рішення - ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 по справі № 440/14216/24, від 23.09.2025 по справі №440/1262/25 та фактично є однією із форм контролю за виконанням судових рішень.
Між тим, вищенаведена позиція суду першої інстанції є помилковою, оскільки ОСОБА_1 обрано саме такий (шляхом звернення до суду з позовом до ДКС України про визнання бездіяльності протиправною) спосіб захисту порушеного права.
Колегія суддів вважає, що позивач мала б право звернутися до суду з заявою у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, лише тоді, коли б ці дії вчинялись саме ГУПФУ в Полтавській області - відповідачем у справах № 440/14216/24, №440/1262/25.
Проте, позовну заяву подано саме до ДКС України, яка не є відповідачем у справах № 440/14216/24, №440/1262/25, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 383 КАС України.
За таких обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і не належить до компетенції адміністративного суду.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 травня 2023 року у справі № 320/5820/22.
Поряд з цим, судом також з`ясовано, що позивачем у позовній заяві зазначено її місце проживання/пебування - АДРЕСА_2 .
Відповідачем позивач визначив Державну казначейську службу України (м. Київ, вул. Бастіона, 6, 02000).
При цьому, як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 18.03.2026, з 22.08.2024 позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Отже, враховуючи місце проживання/пебування/реєстрацію позивача та місцезнаходження відповідача, справа ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підсудна Полтавському окружному адміністративному суду.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 по справі № 440/2612/26 скасувати.
Адміністративну справу № 440/2612/26 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	О.А. Спаскін   Т.С. Перцова