П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13066/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
16 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 20.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи страховий стаж понад 31 років.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.02.2025 року №222550018072 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відмовляючи в призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказало, що позивач не має достатнього страхового стажу, а саме 31 рік. Також, повідомлено про те, що страховий стаж останнього становить – 17 років 8 місяців 3 дні.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1983, а саме : з 10.08.1983 по 01.12.1983, з 28.01.1986 по 26.08.1987, з 01.09.1987 по 28.07.1994, з 28.11.1994 по 20.05.1997, з 26.02.1998 по 20.02.1999, 30.08.2000 по 01.10.2000, з 19.03.2001 по 10.02.2002 та період роботи з 01.07.2024 по 31.08.2024, з 01.10.2024 по 31.01.2025, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням вимог до ведення трудових книжок, а саме: на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, що відкрило трудову книжку.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно- правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.
Як встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на призначення пенсії за віком, враховуючи 31 рік страхового стажу.
Позивач 20.02.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи ст. 26 Закону № 1058-IV.
Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.02.2025 року № 222550018072 позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1983, а саме : з 10.08.1983 по 01.12.1983, з 28.01.1986 по 26.08.1987, з 01.09.1987 по 28.07.1994, з 28.11.1994 по 20.05.1997, з 26.02.1998 по 20.02.1999, 30.08.2000 по 01.10.2000, з 19.03.2001 по 10.02.2002 та період роботи з 01.07.2024 по 31.08.2024, з 01.10.2024 по 31.01.2025, оскільки трудова книжка заповнена з порушенням вимог до ведення трудових книжок, а саме: на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, що відкрило трудову книжку.
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1983 року позивача за періоди роботи з 10.08.1983 по 01.12.1983, з 28.01.1986 по 26.08.1987, з 01.09.1987 по 28.07.1994, з 28.11.1994 по 20.05.1997, з 26.02.1998 по 20.02.1999, 30.08.2000 по 01.10.2000, з 19.03.2001 по 10.02.2002 та період роботи з 01.07.2024 по 31.08.2024, з 01.10.2024 по 31.01.2025 виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.
Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).
Разом з тим п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовляючи в призначенні пенсії не надало обґрунтування щодо записів, які містяться в трудовій книжці.
Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, відповідачі не врахували ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, завідомо безпідставно не зарахували вказаний період роботи.
З огляду на викладене, рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії, прийняте з підстав недостатності трудового стажу, не відповідає вимогам законодавства та є протиправним.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.